ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/16270/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року

м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд 
у складі головуючої судді Андрусів У.Б.
за участю:
секретар судового засідання Кліпацької Д. П.
представника позивача Галайського О. В.
представниці відповідача Іващук І. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – позивач) пред`явив позов до Жовківської міської ради (далі – відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Жовківського міського голови від 12.07.2023 №03-21/266 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області;
- стягнути з Жовківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовківської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Жовківського міського голови від 12.07.2023 № 03-21/266 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області) з 13.07.2023. Стягнуто з Жовківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 по 19.03.2025 в сумі 548664 (п`ятсот сорок вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 04 копійки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 27368 (двадцять сім тисяч триста шістдесят вісім) гривень 00 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допущено до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 апеляційну скаргу Жовківської міської ради Львівського району Львівської області залишено без задоволення, а рішення та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 та 02.04.2025 у справі № 380/16270/23 – без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.10.2025 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області) змінено щодо мотивів задоволення позовних вимог в цій частині, виклавши їхні мотивувальні частини у редакції цієї постанови. Змінено резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025, та викладено абзац третій резолютивної частини у наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області з 13.07.2023».
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 у частині стягнення з Жовківської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 по 19.03.2025 у сумі 548664 (п`ятсот сорок вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 04 копійки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.
Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 в частині, якою залишено без змін додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2025, скасовано.
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 залишено без змін.
Суд касаційної інстанції зазначив, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, витребувати довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням і залежно від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України та приписів Порядку № 100.
Ухвалою від 11.11.2025 адміністративну справу №380/16270/23 прийнято до провадження. Запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення щодо предмету позову з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.10.2025.
Ухвалою від 27.11.2025 суд постановив перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами суду від 20.01.2026 забезпечено участь представника позивача та представниці відповідача у судових засіданнях під час розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Представниця відповідача 05.02.2026 подала додаткові пояснення, в яких вказала, що за інформацією відділу бухгалтерського обліку та звітності станом на 04.02.2026 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі №380/16270/23 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в сумі 43893 гривні 16 копійок (готівка – 28073 гривні 36 копійки, ПДФО – 6186 гривень 24 копійки, військовий збір – 1718 гривень 40 копійок, ЄСВ – 7915 гривень 16 копійок), в тому числі за рахунок Програми забезпечення судових рішень в сумі 8610 гривень 00 копійок.
Представник позивача подав 09.02.2026 клопотання про витребування доказів з врахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 22.10.2025, а саме належної довідки про середній заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням.
Представниця відповідача 05.03.2026 подала додаткові пояснення, в яких вказала, що до апеляційної скарги у цій справі Жовківською міською радою вже подавалась довідка про доходи для нарахування середнього заробітку працівника ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.2023 по 12.07.2023 від 31.03.2025 № 03-07/815, однак вона апеляційним судом не була взята до уваги, що і стало однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Вказана довідка містить усю необхідну інформацію, а саме про доходи за два останні місяці перед звільненням (лютий, березень), які слід брати для розрахунку виплати за час вимушеного прогулу. Додатково долучила довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням з 01.02.2023 по 31.03.2023.
У судовому засіданні 05.03.2026 представник позивача просив суд клопотання про витребування доказів не розглядати.
Представник позивача 19.03.2026 подав до суду заяву, в якій вказав, що питання протиправності звільнення позивача та необхідність його поновлення на посаді вирішено судом та додаткової оцінки не потребує. Верховний Суд чітко зазначив, що погоджується з доводами попередніх інстанції про протиправне звільнення позивача та необхідність його поновлення на посаді. І незважаючи на зміну резолютивної частини рішення у вигляді зміни посади, на якій має бути поновлений позивач, висновки про протиправність дій відповідача є безспірним. Це в свою чергу означає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу представник позивача вказав, що незважаючи на те, що позивача було звільнено у липні 2023 року, два місяці роботи, що передували звільненню, в даному випадку, це лютий та березень 2023 року, оскільки в наступні місяці позивач перебував у тимчасовій непрацездатності. Незважаючи на рішення суду про поновлення позивача на посаді, яке підлягає до виконання негайно, його виконання так і не відбулось, на відповідній посаді позивач поновлений не був. Як наслідок, з метою повного, належного захисту та відновлення порушеного права позивача, представник позивача вважає, що з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь час порушення прав та інтересів позивача в цій частині, тобто з 13.07.2023 по день поновлення позивача на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, як зазначив Верховний Суд, яке станом на сьогодні так і не відбулось. Окрім цього зауважує, що рішення суду в частині поновлення позивача на посаді належно не виконано, оскільки позивача поновлено не в межах структури Жовківської міської ради, де він працював до звільнення, а у новоствореній юридичній особі – Управлінні, тобто буквально на іншому підприємстві; робота на якій поновлено позивача, не є роботою, яку він виконував до звільнення, що суперечить висновкам Верховного Суду.
Представниця відповідача 25.03.2026 подала додаткові пояснення, в яких вказала, що Верховний Суд повертаючи справу на новий розгляд вказав, що період вимушеного прогулу визначений судом першої інстанції не був доводами касаційної скарги, а тому оцінка Верховного Суду у цій частині не надавалася. Верховний Суд вказав про необхідність перерахунку суми, яка належить до виплати за період з 13.07.2023 по 19.03.2025. Додатково вказала, що Верховний Суд у постанові від 22.10.2025 досліджував та переглядав рішення попередніх інстанцій у справі №380/16270/23, а не надавав правову оцінку розпорядженню Жовківського міського голови №03-21/124 від 24.03.2025 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », яке видане на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі №380/16270/23, яка допущена до негайного виконання, а тому не відповідають дійсним обставинам твердження представника позивача, що «Якби Верховний суд погоджувався із позицією відповідача в цій частині, то він би взяв такі до уваги і резолютивна частина рішення в частині визначення посади була б викладена у редакції відповідача». Окрім того, що стосується виконання рішення суду в частині поновлення на посаді, то даний спір є предметом розгляду справи у Восьмому апеляційному адміністративному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі №380/16270/23 про визнання виконавчого листа від 01.12.2025 таким, що не підлягає виконанню. У цій справі позовні вимоги Жовківської міської ради обґрунтовуються тим, що рішення суду першої інстанції, в частині, що допущена до негайного виконання, виконані Жовківською міською радою добровільно, а саме: фактично допустила поновленого працівника до виконання посадових обов`язків; видала розпорядження про виплату середнього заробітку за один місяць; видала розпорядження про поновлення працівника з наступного дня після звільнення; ознайомила працівника із розпорядженням; внесла відповідний запис у трудову книжку працівника; проводила нарахування і виплату заробітної плати згідно табелю обліку робочого часу; звільнила ОСОБА_1 із займаної посади за згодою сторін відповідно до поданої ним заяви.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представниця відповідача проти задоволення позову заперечила. 
06.05.2026 оголошено скорочене рішення.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради.
28.12.2022 вхідний № 03.07/4119 до Жовківської міської ради надійшло звернення фізичної особи-підприємця щодо неналежного виконання посадових обов`язків начальником відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради.
З метою об`єктивного розгляду звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 міський голова розпорядженням від 16.01.2023 № 03-03/7 «Про створення комісії з проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » прийняв рішення:
1. провести службове розслідування стосовно начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Цапа О.М.
2. визначити, що предметом розслідування є факти, наведені у листі ФОП ОСОБА_2 , який надійшов до міської ради 28.12.2022.
3. Створити комісію з проведення службового розслідування.
4. Комісії у період з 16.01.2023 по 16.02.2023 повно, всебічно і об`єктивно провести службове розслідування та за результатами своєї роботи надати міському голові Акт службового розслідування з відповідними пропозиціями.
За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 14.03.2023, відповідно до висновків якого комісія пропонує начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
16.03.2023 відбулось засідання виконавчого комітету Жовківської міської ради, під час якого був заслуханий звіт ОСОБА_1 як начальника відділу містобудування та архітектури. Зокрема, за змістом протоколу заслухано ОСОБА_1 , який прозвітував, ОСОБА_3 - щодо схеми впорядкування МАФів, проведення комісії та результати дії Договору про співробітництво громад у сфері містобудування та архітектури, ФОП ОСОБА_2 – щодо виконання умов Договору про співробітництво та терміни погодження завдань на проектування. За результатами голосування рішення про прийняття звіту не прийнято.
17.03.2023 розпорядженням Жовківського міського голови № 03-03/41 «Про оголошення догани начальникові відділу архітектури та містобудування Жовківської міської ради Цапові О.М.» зазначено, що керуючись Конституцією України, Кодексом законів про працю України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», враховуючи Акт службового розслідування від 14.03.2023 та долучені матеріали оголосити ОСОБА_1 , начальнику відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради, догану за неналежне виконання посадових обов`язків.
13.04.2023 виконавчим комітетом Жовківської міської ради прийнято рішення № 3 «Про визнання роботи начальника відділу містобудування та архітектури ОСОБА_1 незадовільною». Виконавчий комітет також вирішив: голові Жовківської міської ради вжити заходів дисциплінарного впливу щодо начальника відділу містобудування та архітектури ОСОБА_1 . Підставою вказано непідтримання 16.03.2023 виконавчим комітетом Жовківської міської ради звіту ОСОБА_1 як начальника відділу містобудування та архітектури та закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування».
12.07.2023 складено акт про відмову від надання пояснень начальником відділу містобудування та архітектури ОСОБА_1 щодо визнання його роботи незадовільною відповідно до рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 13.04.2023 № 3 «Про визнання роботи начальника відділу містобудування та архітектури ОСОБА_1 незадовільною».
12.07.2023 розпорядженням Жовківського міського голови №03-21/266 «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування та архітектури Жовківської міської ради Львівського району Львівської області за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 12.07.2023. Підставами зазначено п. 3 ч. 1 ст. 40 та ст. 116 КЗпП України, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани відповідно до розпорядження Жовківського міського голови від 17.03.2023 №03-03/41 «Про оголошення догани начальникові відділу архітектури та містобудування Жовківської міської ради ОСОБА_1 », не підтримання виконавчим комітетом Жовківської міської ради 16.03.2023 рішення «Звіт начальника відділу архітектури та містобудування ОСОБА_1 » та виконання рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 13.04.2023 №3 «Про визнання роботи начальника відділу архітектури та містобудування ОСОБА_1 незадовільною».
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскарженим розпорядженням, вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для його прийняття, тому пред`явив цей позов до суду.
Під час розгляду справи №380/16270/23 суд першої інстанції установив факт незаконного звільнення позивача та прийняв рішення про поновлення позивача на посаді.
Верховний Суд під час розгляду цієї справи висновки суду першої та апеляційної інстанцій щодо незаконного звільнення позивача та його поновлення на посаді підтримав, рішення суду в цій частині не скасував та не направляв на новий розгляд.
З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.10.2025 у цій справі, спірним питанням під час нового розгляду є лише сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 по 19.03.2025.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені Кодексом законів про працю України (далі – КЗпП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.
Системний аналіз і тлумачення приписів ст. 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул – це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому, причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця.
Крім цього, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, а Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.
Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/808/16.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі – Порядок № 100).
Відповідно до пп. «з» п.1 Розділу І Порядку № 100 цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.
Згідно із положеннями п. 2 Розділу ІІ Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
За правилами пп. «б» абз. 1 п. 4 Розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Згідно з п. 5 Розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
За змістом абз. 1 п. 8 Розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість робочих днів, починаючи з дня незаконного звільнення до дня прийняття судом рішення про поновлення на роботі.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.10.2025 у цій справі, судами попередніх інстанції правильно обраховано період вимушеного прогулу позивача – з 13.07.2023 до 19.03.2025. Колегія суддів наголосила, що доводів про незгоду із визначеною судами кількістю робочих днів за час вимушеного прогулу касаційна скарга не містить, а тому у цій частині їх визначення оцінка Верховним Судом не надавалася.
Отже, період з 13.07.2023 до 19.03.2025 є періодом вимушеного прогулу, за який слід виплатити позивачу середній заробіток, та який у підсумку становить 421 робочий день.
Повертаючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав про необхідність під час нового розгляду справи витребувати довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням.
Водночас представниця відповідача вказала, що належна довідка про доходи для нарахування середнього заробітку працівника ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.2023 по 12.07.2023 від 31.03.2025 № 03-07/815 долучалася до апеляційної скарги у цій справі та додатково долучила до пояснень довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням з 01.02.2023 по 31.03.2023.
Відповідно до довідки №03-07/520 від 02.03.2026 заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи, що передують звільненню, становила 40154,78 грн (за лютий 2023 року – 27368,00 грн, за березень 2023 року – 12786,78 грн).
Відповідно до п. 8 Розділу IV Порядку № 100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
Враховуючи наведені норми Порядку № 100, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основу необхідно брати останні два місяці саме роботи, тобто відпрацьовані працівником.
Висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19.
Відповідно до листів тимчасової непрацездатності позивач з 31.03.2023 перебував на лікарняному, а тому у березні 2023 року з 23 робочих днів у випадку позивача були 22 робочі дні.
Кількість робочих днів позивача за лютий – березень становила 42 дні.
Отже, середньоденний заробіток позивача становить 956,07 грн (40154,78 грн / 42 дні).
Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 до 19.03.2025 складає 402505,47 грн (956,07 грн х 421 робочий день) без урахування обов`язкових платежів та податків.
Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (п. 3).
Рішення від 19.03.2025 у цій справі в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 27368 (двадцять сім тисяч триста шістдесят вісім) гривень 00 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допущено до негайного виконання.
Представниця відповідача надала до суду платіжну інструкцію №170 від 24.03.2025, відповідно до якої позивачу 26.03.2025 нараховано кошти в сумі 21073,36 грн.
Окрім цього, представниця відповідача надала до суду службову записку за підписом начальника бухгалтерського обліку та звітності – головного бухгалтера Жовківської міської ради та копії платіжних інструкцій. Згідно з службовою запискою на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 380/16270/23 станом на 04.02.2026 на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 43893 гривні 16 копійок (готівка – 28073 гривні 36 копійки, ПДФО – 6186 гривень 24 копійки, військовий збір – 1718 гривень 40 копійок, ЄСВ – 7915 гривень 16 копійок), у тому числі за рахунок Програми забезпечення судових рішень в сумі 8610 гривень 00 копійок.
Враховуючи встановлені обставини слід виснувати, що з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 до 19.03.2025 у сумі 402505,47 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства та з врахуванням виплачених сум.
Щодо покликань представника позивача про невиконання рішення суду, а саме поновлення на посаді, відмінній від тої, з якого позивача звільнили, суд зазначає, що питання належного виконання рішення суду вирішується на підставі відповідної заяви, поданої в порядку ст. 382-383 КАС України.
При цьому питання виконання рішення суду в частині поновлення на посаді вирішувалось судом в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 380/16270/23 про визнання виконавчого листа від 01.12.2025 таким, що не підлягає виконанню, а позивачем подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу.
Суд акцентує на тому, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду цієї справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. 
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього адміністративного позову, доказів понесення інших судових витрат він до суду не подав, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовківської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.
2. Стягнути з Жовківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2023 до 19.03.2025 в сумі 402497 (чотириста дві тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень 05 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства та з урахуванням виплачених сум.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач – Жовківська міська рада (місцезнаходження: 80300, Львівська область, м. Жовква, пл. Вічева, буд. 1; ЄДРПОУ 04056248).

Повне рішення складено 07.05.2026.

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна