РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 с-ще Тиврів 145/133/26
2/145/435/2026
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Гніванської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 29.01.2026 звернувся до суду із заявою до Гніванської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.
Свої вимоги позивач аргументував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ворошилівка Тиврівського району помер його батько ОСОБА_3 , 1930 р.н., який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті батька відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 0524581800:02:003:0043, розташована за цією ж адресою і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
За життя його батько склав заповіт, яким все своє майно заповів йому.
Він прийняв спадщину після ОСОБА_3 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смоляк Л.С. Зареєстрована спадкова справа номер 33/2011.
Його мати – дружина спадкодавця ОСОБА_4 від спадщини відмовилася.
16.12.2025 він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 . Його право власності на цю нерухомість зареєстроване в Державному реєстрі речових прав.
У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 нотаріус йому відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що ця нерухомість належала колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 .
Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 : житловий будинок 1956 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», веранду «а» з ґанком та козирком, загальною площею приміщень 54,5 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м, допоміжною площею 17,1 кв.м, літню кухню, сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «б1», вбиральню «В», хвіртку № 4, ворота №5, огорожу № 6, криницю № 7, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ворошилівка Тиврівського району ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 12.03.2026 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились. Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву, у якій вона просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.
Представник відповідача Гніванської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи їх на предмет належності, допустимості, достовірності, кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку наданих доказів у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.06.2011 серії НОМЕР_1 (а.с.63).
До дня смерті спадкодавець ОСОБА_3 з 22.05.1978 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Гніванської міської ради від 08.01.2026 № 10 (а.с.50). На день його смерті за вказаною адресою була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 та зареєстрований, але не проживав син - позивач ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 0524581800:02:003:0043, розташована за тією ж адресою і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Згідно зі свідоцтвом № 15 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 06.05.1989 на підставі рішення Тиврівської районної ради номер 143 від 21.07.1988 (а.с. 73) цілий житловий будинок належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки Гніванського відокремленого підрозділу КП "ВООБТІ" від 26.12.2025 № 714 на підставі матеріалів інвентаризаційної/реєстраційної справи № 19, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , 06.05.1989 зареєстровано в цілому КП "ВООБТІ" та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 18, за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтвом № НОМЕР_2 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 06.05.1989 на підставі рішення Тиврівської районної ради номер 143 від 21.07.1988 (а.с.51).
За життя ОСОБА_3 розпорядився своїм майном, склавши заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому на день смерті буде належати і на що він за законом матиме право, заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.59). На день смерті ОСОБА_3 заповіт не змінено і не скасовано.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.11.1968 серії НОМЕР_3 (а.с. 49).
Позивач прийняв спадщину після ОСОБА_3 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смоляк Л.С, якою зареєстрована спадкова справа номер 33/2011, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №83636246 від 16.12.2025 (а.с. 62).
На замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 (а.с.52-57).
Дружина спадкодавця (мати позивача – ОСОБА_4 ) від спадщини відмовилася.
16.12.2025 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 , площею 0,2500 га кадастровий номер 0524581800:02:003:0043, та розташована по АДРЕСА_1 (а.с.60). Його право власності на цю нерухомість зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, індексний номер рішення про реєстрацію речового права 82428265 від 16.12.2025 (а.с.61).
Водночас, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 07.01.2026 № 09/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований АДРЕСА_1 (а.с.58), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 06.05.1989 на підставі рішення Тиврівської районної ради номер 143 від 21.07.1988 цілий житловий будинок належить колгоспному двору, голова якого є ОСОБА_3 , отже зазначений будинок належить колгоспному двору, який припинив своє існування. У зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину не може бути видано.
Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію ЗУ «Про власність».
Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.
Відповідно до досліджених судом доказів станом на 15.04.1991 головою та єдиним членом колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , 1930 р.н.
Отже, станом на 15.04.1991 ОСОБА_3 , як голові і останньому члену колгоспного двору належав житловий будинок з господарськими будівлями, що за вище вказаною адресою, як такому, що не втратив права в майні.
Позивач ОСОБА_1 - єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.12.2025 № 83636246 та постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.01.2016 № 09/02-31.
Крім того, ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер 0524581800:02:003:0043, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та яка розташована за адресою будинку з господарськими спорудами право власності на які хоче визнати позивач (а.с.60).
Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок 1956 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», загальною площею приміщень 54,5 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м, допоміжною площею 17,1 кв.м, веранду «а», ґанок з козирком, літню кухню, сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «б1», вбиральню «В», хвіртку № 4, ворота № 5, огорожу № 6, криницю № 7, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Повний текст рішення складений 28 квітня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04326045, юридична адреса: вул. Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області.

Суддя         Іванець В. Д.