Єдиний унікальний номер 205/7254/25
Номер провадження2/205/2379/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі
головуючого судді Дорошенко Г.В., 
за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В., Копич В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом адвоката Пантюхова Валерія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

До Новокодацького районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» звернувся адвокат Пантюхов В.С. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначено, що 27 квітня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент звернення з позовом до суду сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Оскільки подружнє життя не склалося, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2024 року. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України, для забезпечення безпеки дітей, ОСОБА_1 разом з дітьми виїхала за кордон, до Нідерландів, де продовжує перебувати разом з ними по теперішній час. Позивач потребує фінансової допомоги від батька дітей. Оскільки обов`язок піклування та утримання дітей покладений порівно на обох батьків, відповідач повинен сплачувати кошти на утримання своїх дітей в розмірі не менше, ніж витрати, які несе позивач в результаті піклування про дітей. Добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, інтересами дітей не цікавиться. На підставі зазначеного, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 8000 грн щомісячно на кожну дитину, з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 , на користь позивача аліменти за минулий час з травня 2022 року по травень 2025 року в розмірі 8000 грн на кожну дитину, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09.07.2025 року відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
03.09.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що офіційно не працює, у нього на утриманні знаходяться непрацездатні члени родини – мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та онкохворий батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які є пенсіонерами, потребують лікування та догляду. Окрім цього зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, але не у твердій грошовій сумі по 8000 грн, щомісячно на кожну дитину, а у розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. 
07.10.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Пантюховим В.С. через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення по суті справи та заперечення на відзив, де ним зазначено, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього стверджує, що стягнення 1/3 частки від офіційно відсутнього у відповідача доходу порушує права дітей, оскільки фактично не забезпечує їхніх потреб.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07.10.2025 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Універсал Банк» інформацію про наявність рахунків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та виписки про рух коштів по наявним рахункам в період з травня 2022 року по теперішній час; у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС інформацію щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацію про сплату ЄСВ ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 
17.10.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС отримано інформацію щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 
06.11.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду від АТ КБ «Приватбанк» отримано інформацію про наявність рахунків у ОСОБА_2 та виписку за період з 01.05.2022-07.10.2025.
10.11.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду від АТ «Універсал Банк» отримано інформацію про наявність рахунків у ОСОБА_2 та виписки про рух коштів по наявним рахункам в період з травня 2022 року по теперішній час.
12.11.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду від АТ «Райффайзен Банк» отримано інформацію про відсутність рахунків у ОСОБА_2 . 
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14.05.2026 року витребувано з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи інформацію про доходи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2026 року.
14.05.2026 року на виконання вищевказаної ухвали суду було отримано відповідь №2738547 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи щодо ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пантюхов В.С. у судове засідання не з`явилися, від представника до суду була подана заява про розгляд справи без їхньої участі, у судовому засіданні 16.12.2025 представник позивача адвокат Пантюхов В.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на підставі, що викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, у судовому засіданні 16.12.2025 пояснив, що коли почалось повномасштабне вторгнення, позивач з дітьми виїхала за кордон, для виїзду він віддав дружині наявні грошові кошти. Надсилав грошові кошти через додаток та термінал, на картки, що вказувала дружина, однак докази в нього відсутні. Інформацію щодо дітей останнім часом нічого не знає, оскільки в нього є номер телефону тільки сина. Згоден сплачувати 10000 гривень щомісяця, більше наявний дохід не надає можливості сплачувати. Щодо аліментів за минулий період вважає за неможливе наразі їх сплатити. Перший рік спілкувалися з позивачем та дітьми нормально, потім все гірше і гірше. Пояснив, що правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 , де вони проживали сім`єю, віддав позивачу, сам переїхав до батьків. Щодо заявлених вимог на правничу допомогу не заперечує проти стягнення з нього повної суми. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 27.04.2009 виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №13, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 27.04.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 12).
Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2024 року у справі №205/946/24 (а.с. 15-16).
ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син – ОСОБА_4 , батьками якого у свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданим 17.11.2009 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №123 (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_8 у сторін народилась донька – ОСОБА_5 , батьками якого у свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , виданим 22.02.2013 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №22 (а.с.10).
Після початку військової агресії російської федерації та бойових дій на території України позивач виїхала за кордон до Королівства Нідерданди, де отримала тимчасовий притулок. Спільні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають разом з позивачем за кордоном, що підтверджується перекладеною копією виписки з персональних даних, виданою 20.05.2022 муніципалітетом Вест-Бетюве, вбачається, що неповнолітні діти разом з матір`ю проживають у муніципалітеті Вест-Бетюве, Нідерланди (а.с. 17-18). Дана обставина відповідачем визнається.
Позивач у заяві вказує, що відповідач не надає допомогу на утримання дітей. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.
У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.
За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання їх спільних із позивачем дітей.
Щодо розміру аліментів, які мають стягуватись, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів на дитину, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, визначений законодавством України прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів неможливості утримувати дітей, про незадовільний стан здоров`я, не надав. 
Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС №31/29/14-20872-2025 від 16.10.2025 за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані. (а.с 147)
Відповідно до листів АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк» та АТ «Райффайзен Банк», а також виписок з рахунків, що надані на виконання ухвали суду, не встановлено наявності доходів чи заощаджень у відповідача.(а.с.148-162)
Згідно з відповіддю №2738547 від 14.05.2026 з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи відповідач у березні 2026 року отримав дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 25396,20 грн (з врахуванням податків та зборів), перебуваючи на військовій службі у ВЧ Національної гвардії України (а.с. 202). 
Інформації щодо доходів за минулі періоди 2024-2025 роки, які б давали підстави стверджувати про наявність заощаджень у відповідача, матеріали справи не містять (а.с. 127-128).
Відповідачем зазначено, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку (а.с.94-96).
Доказів наявності у відповідача іншого цінного рухомого чи нерухомого майна, іншого доходу матеріали справи не містять.
Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень на кожну дитину, вказує, що її середні витрати на двох дітей без врахування витрат на житло складають 700 євро (харчування, одяг, школа). 
До матеріалів справи у якості доказів понесення витрат на дітей стороною позивача надано копії перекладів квитанцій щодо оплати навчання програмуванню в розмірі 100 євро на місяць та щодо оплати витрат на кінний спорт в розмірі 76 євро на місяць, а також копії рахунків на особистий внесок на витрати на проживання за січень-березень 2025 року з сумами по 105,00 євро. 
Решта копій скріншотів щодо витрат позивача складені іноземною мовою та не містять відповідного перекладу.
Позивачем до матеріалів справи не надано доказів, які б підтверджували розмір її доходів у Нідерландах та в Україні, а також розмір та період отримуваної нею допомоги на дітей від іноземної держави. 
Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Разом із цим, заявляючи позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 8000 грн на кожну дитину стороною позивача не надано будь-яких доказів, які б відповідали встановленим процесуальним законом критеріям достатності, допустимості та належності на підтвердження факту майнового стану відповідача, у тому числі доказів стосовно наявності у відповідача доходів, які б дозволяли останньому сплачувати аліменти у такому заявленому позивачем розмірі.
Відтак суд вимушений відхилити доводи позивача про наявність у відповідача такого майнового стану, який би дозволяв сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 8000 грн на кожну дитину окремо щомісячно.
Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, підтверджене матеріальне становища платника аліментів, встановлені обставини в їх сукупності, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд, вважає, що зазначений розмір аліментів є справедливими, необхідними та достатніми, законними та такими, що відповідають потребам дітей на даний час.
Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з ОСОБА_2 , на користь позивача аліментів за минулий час з травня 2022 року по травень 2025 року в розмірі 8000 грн на кожну дитину, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Верховий Суд у постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18, неодноразово звертав увагу, що ухилення від сплати аліментів - це винна, протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За загальним правилом, визначеним Сімейним кодексом України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав заяву про видачу судового наказу, позов про стягнення аліментів тощо) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 18 травня 2020 у справі №215/5867/17, від 07 грудня 2022 року у справі №756/11185/20.
Водночас надані позивачем роздруківки скріншотів переписок у месенджері не містять ідентифікації номеру телефону абонента, з яким велась переписка, а також інформації про суму аліментів, реквізити та бажаний спосіб отримання аліментних платежів (а.с. 56-62). 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати з травня 2022 року по травень 2025 року в сумі 8000,00 грн на кожну дитину, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Представником позивача в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення із відповідача витрат зі сплати судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першої статті 141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду. 
Крім того, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а також принципів розумності та співмірності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково у розмірі 8000 грн.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адвоката Пантюхова Валерія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання на утримання двох дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.05.2025 року і до повноліття дітей.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. 
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відсутній електронний кабінет;
представник позивача адвокат Пантюхов Валерій Сергійович, ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1375402 від 08.05.2025, виданий Адвокатським бюро «Валерія Пантюхова», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2714 від 29.10.2012, електронний кабінет наявний;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , відсутній електронний кабінет.

Суддя Г.В. Дорошенко