Справа № 304/2418/25 Провадження № 2/304/335/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І., 
за участі секретаря судового засідання – Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/2418/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Перечинської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — Територіальний сервісний центр МВС № 2141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) та Головний сервісний центр МВС про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 

У С Т А Н О В И В:

позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом в рівних частках (по одній третій частині кожному) після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на легковий автомобіль марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2000, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 . Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Кам`янка Бериславського району Херсонської області помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді легкового автомобіля марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , pік випуску 2000, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який був придбаний спадкодавцем з кордоном в Словацькій Республіці 19 липня 2013 року та завезений в Україну 15 жовтня 2019 року, але державно реєстрація якого не була здійсненна спадкодавцем в Україні та ним не було отримано документ, що посвідчує право власності на транспортний засіб – свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та номерні знаки. 20 листопада 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу відкрито спадкову справу № 39/2023 після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74814018 від 20 листопада 2022 року. Як зазначено у довідці № 52/02-14 від 20 листопада 2023 року, виданій приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу В.І. Маріаш, спадкоємцями за законом на майно померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті проживав в АДРЕСА_1 , є його мати ОСОБА_1 та сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , й ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За життя спадкодавець заповіту не залишили, а отже неповнолітній син померлого ОСОБА_3 та малолітній син ОСОБА_4 , а також мама померлого ОСОБА_1 , яка постійно проживала зі спадкодавцем, відповідно до ч.3, 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Підтвердженням тому, що покійному належав вказаний вище автомобіль є свідоцтво реєстрації транспортного засобу, видане Словацькою республікою номер НОМЕР_3 . 03 жовтня 2023 року спадкоємець ОСОБА_1 звернулась до територіального сервісного центру МВС №2141 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області із заявою про реєстрацію транспортного засобу марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2000, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , на що отримала лист-відмову № 31/7/1-1447 від 20 жовтня 2023 року, яка вмотивована тим, що реєстрація транспортного засобу проводиться на підставі заяви власника, поданою особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують його особу, підтверджують повноваження представника. У разі, якщо Вона чи інші особи входять в коло осіб, що мають право на спадщину (за законом чи за заповітом), то таким особам потрібно звернутись до нотаріуса для відкриття спадкової справи, визначення кола осіб, які мають право на спадщину чи/або звернутись до суду для визначення права власності на майно та подальшої реєстрації такого у встановленому Законом порядку. 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 та діти спадкодавця ОСОБА_3 й ОСОБА_4 в особі їх законного представника ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаш В.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах на спадкове майно, а саме на легковий автомобіль марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2000, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , на що отримали постанову від 20 листопада 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку тим, що спадкоємці не надали нотаріусу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний транспортний засіб. Таким чином, оскільки у них існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, тому просять позов задовольнити. 
Ухвалою судді Перечинського районного суду від 27 жовтня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — Територіальний сервісний центр МВС № 2141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС).
Шістнадцятого грудня 2025 року представник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) Гецко В.Ю. в електронній формі через систему «Електронний суд» подав пояснення третьої особи щодо позову, у яких зазначив, що ТСЦ №2141 та регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях (філія ГСЦ МВС) не мають статусу юридичної особи та не володіють процесуальною правоздатністю. 
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — Територіальний сервісний центр МВС № 2141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання права власності в порядку спадкування за законом як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — Головний сервісний центр МВС.
Десятого квітня 2026 року представник Головного сервісного центру МВС Шарова І.С. в електронній формі через систему «Електронний суд» подала пояснення третьої особи щодо позову, у яких зазначила, що суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначення прав, обов`язків і відповідальності суб`єктів – учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України «Про дорожній рух». Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквеночислової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі – транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, у редакції чинній на час подання пояснень) (далі – Порядок № 1388). Порядок № 1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (пункт 2 цього Порядку). Відповідно до положень пункту 3 Порядку № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі – сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Згідно з пунктом 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб – нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі – правомірність придбання) транспортних засобів. Водночас пунктом 8 Порядку № 1388 визначено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, крім інших, є, зокрема, оформлені в установленому порядку: свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин, та ін. Відповідно до пункту 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб – нотаріально посвідчена довіреність). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, крім випадків визначених законодавством. Зауважує, що відповідно до Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортних засобів передбачає, що реєстраційні дії щодо транспортних засобів здійснюються з метою державного обліку та контролю за використанням автомобілів, а не посвідчення права власності та користування транспортними засобами. За змістом висновку, якого дійшов Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року (справа № 278/3640/18), виходячи з аналізу положень Порядку № 1388, Цивільного кодексу України, видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 прийшла до висновку що, положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Визнання права власності судом на транспортний засіб є самостійною та достатньою підставою для його реєстрації згідно до змісту абзацу 5 пункту 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (із змінами). Окремо звертає увагу на те, що рішення суду являється документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, за умови зазначення в ньому юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, марки, моделі, року випуску такого засобу, а також ідентифікаційного номеру його складової частини.
У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.
ОСОБА_2 як законний представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.
Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача ОСОБА_6 у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, не заперечує проти задоволення позовної заяви.
У підготовче судове засідання представник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) як третьої особи ОСОБА_7 не з`явився, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання у справі та здійснення подальшого розгляду справи без його участі, при цьому під час розгляду справи та прийняття судового рішення врахувати подані письмові пояснення РСЦ ГСЦ МВС. 
Представник Головного сервісного центру як третьої особи Шарова І.С. у підготовче судове засідання також не з`явилася, однак у поданих письмових поясненнях третьої особи щодо позову одночасно просила розгляд справи проводити без її участі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_1 та батько позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 27 жовтня 2022 року, актовий запис № 340.
Також, як свідчать матеріали справи, 19 липня 2013 року ОСОБА_5 у Словацькій Республіці придбав легковий транспортний засіб марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , про що свідчить зокрема Свідоцтво про реєстрації (технічний паспорт) НОМЕР_3 , видане Міністерством транспорту, будівництва та регіонального розвитку Словацької Республіки. У подальшому 15 жовтня 2019 року ОСОБА_5 ввіз вказаний транспортний засіб на територію України, про що свідчать, зокрема, видане Закарпатською митницею Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 та Митна декларація (форма МД-2), однак державну реєстрацію такого за життя не здійснив та документи, що посвідчують право власності, не отримав. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) виснувала, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України). Отже, як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статтей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.
Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що за життя покійному ОСОБА_5 належав транспортний засіб марки «Fiat», модель ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 . 
Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця ОСОБА_5 , право на спадкування після його смерті одержали спадкоємці за законом. 
Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця ОСОБА_5 , що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74810810 від 20 листопада 2023 року, наданого приватним нотаріусом Маріаш В.І., право на спадкування після його смерті одержали спадкоємці за законом. 
Двадцятого листопада 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Маріаш В.І., за заявами позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заведено спадкову справу № 39/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71594550) щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . 
Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І. від 20 листопада 2023 року № 52/02-14, спадкоємцями за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно на момент смерті проживав в АДРЕСА_1 (спадкова справа № 39/2023) є: ОСОБА_1 – мати спадкодавця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , – діти спадкодавця. 
Крім цього, з матеріалів вказаної спадкової справи, копія якої надана приватним нотаріусом на вимогу суду, видно, що позивачам було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти. 
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Отже, враховуючи те, що неповнолітні сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, у порядку ч. 2-3 ст. 1273 ЦК України не відмовилися від неї, а також позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а наявність інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , не встановлено, відтак вони прийняли таку у рівних частинах (тобто по 1/3).
Поряд з цим, приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаш В.І. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 листопада 2023 року відмовив у вчиненні нотаріальних дій – видачі на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках (по одній третій частці кожному) на легковий автомобіль марки FIAT, модель – ULYSSE, 2000 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 з огляду на те, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 не надали нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний вище транспортний засіб, повідомивши, що такий документ відсутній.
З повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 2141 від 20 жовтня 2023 року № 31/7/1-1477 вбачається, що зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою № 1388 КМУ України від 07 вересня 1998 року (зі змінами). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. В даному випадку це є митна декларація (форма МД-2) та посвідчення митниці, яке видане на померлого. ОСОБА_8 повідомлено, що у разі, якщо вона чи інші особи входять в коло осіб, які мають право на спадщину (за законом чи за заповітом), то таким особам потрібно звернутися до нотаріуса для відкриття спадкової справи, визначення кола осіб, які мають право на спадщину чи/або звернутися до суду для визнання права власності на майно та подальшої реєстрації такого у встановленому Законом порядку. Підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку або рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. На підставі вищевикладених обставин повідомлено про неможливість перереєстрації за ОСОБА_8 транспортного засобу. 
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину (підп. 3.14 п. 3 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5).
Аналіз статті 1268 та книги 6 ЦК України свідчить, що спадковому праву характерний принцип універсальності спадкового правонаступництва, який проявляється у тому, що на стадії прийняття спадщини вона розглядається як єдине ціле, незалежно від підстави спадкування. Тобто особа реалізує свої права як спадкоємця, приймаючи спадщину, незалежно від підстави спадкування (за законом чи за заповітом). За своєю сутністю прийняття спадщини - це односторонній правочин, який спрямований на набуття спадкового майна (спадщини). Для прийняття спадщини властивий універсальний характер, оскільки воно поширюється на всю спадщину, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась, тобто на всі спадкові активи і пасиви. Прийняття може мати місце лише стосовно всієї спадщини як єдиного цілого. Відповідно прийняття частини спадщини означає прийняття всієї спадщини (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року в справі № 497/1870/16-ц (провадження № 61-1831св18) та від 07 квітня 2020 року в справі № 456/2628/17 (провадження № 61-5524св19).
Вищевикладене свідчить про те, що окрім майна, на яке видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також успадкували і легковий автомобіль марки FIAT, модель – ULYSSE, 2000 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 . 
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки у позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту – визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 328, 331, 1216-1218, 1223, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. 12, 13, 76-83, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє як законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Перечинської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — Територіальний сервісний центр МВС № 2141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) та Головний сервісний центр МВС про визнання права власності в порядку спадкування за законом — задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/3 частину легкового автомобіля марки «FIAT», модель – ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 частину легкового автомобіля марки «FIAT», модель – ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частину легкового автомобіля марки «FIAT», модель – ULYSSE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 . 
Позивач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 . 
Законний представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 . 
Відповідач: Перечинська міська рада Закарпатської області, ЄДРПОУ: 04351274; місцезнаходження: 89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Народна, 16. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Територіальний сервісний центр МВС № 2141 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), ЄДРПОУ 45307457; місцезнаходження: 88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Кошового, 4.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головний сервісний центр МВС, код ЄДРПОУ 40109173; місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Лук`янiвська, 62. 

  	Головуючий:	Ганько І. І.