Справа № 308/3719/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,
представника позивача – Семашко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник – адвокат Семашко Дмитро Миколайович, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2026 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Семашко Д.М., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, згідно з якою просить:
визнати протиправні дії поліцейського відділу №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько М.А. по винесенню постанови ЕНА №1973644 від 14.02.2026;
визнати протиправними дії поліцейського відділу №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько М.А. щодо винесення постанови серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026; скасувати постанову серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026 у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Позовну заяву представник позивача мотивує тим, що 14.02.2026 в м. Чоп Закарпатської області Ромашкін Дмитро Володимирович здійснив виклик поліції м. Чоп, площа Європейська, 54, відповідно до постанови ЕГА №1973644 виклик відбувся о 02:44 год. на підставі того, що йому погрожували нанесенням тілесних ушкоджень. Прибувши на місце виклику поліцейський відділу №1, а саме сержант ОСОБА_2 , побачив своїх друзів, які мешкають в м. Чоп і які погрожували військовослужбовцю нанесенням тілесних ушкоджень, запропонував ОСОБА_1 без усунення та встановлення причин погрози доставити його до місця проживання. На що Ромашкін Д.В. погодився, розуміючи, що поліцейські вживають законні дії для попередження адміністративного правопорушення зі сторони цивільного населення в м. Чоп.
У подальшому, вчиняючи незаконні дії, усвідомлюючи наслідки поліцейський відділу №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержант поліції Бринько М.А. склав адміністративний протокол про завідомо неправдивий виклик поліції ОСОБА_1 , який ніби повідомив, що його вдарили та пограбували. Сам протокол поліцейський не вручив ОСОБА_1 , а залишив його в приміщенні за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .
Звертає увагу, що складення даного протоколу є порушенням зі сторони сержанта ОСОБА_2 , так як в даному протоколі він зазначив, що на місці правопорушення він знаходився, але поліцейський зазначає, що порушення такого не було. Це може бути підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який відповідно до постанови зобов`язаний вмикати її при прибутті на місце виклику.
Також наголошує, що поліцейський визначає постраждалу особу ОСОБА_1 як безробітного та посилається на паспортні дані, які він перевірив, а постраждалий ОСОБА_1 повідомив, що він є військовослужбовцем, про що свідчать повідомлення військової частини від поліцейського про те, що здійснюються погрози до військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додається адмінпрактика, яка в рапорті зазначає, що складений адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 і він же зазначив, що ОСОБА_1 безробітний.
Зауважує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України і надавав своє посвідчення поліцейським. Всупереч закону вони зазначили, що він безробітний і нічого не зробили для захисту військовослужбовця.
Також вказує, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП поліцейський не повідомив постраждалого ОСОБА_1 про складення протоколу, не розглядав в присутності ОСОБА_1 , не вручив для ознайомлення та підписання, що є порушенням ст. 285 КУпАП.
Зазначає, що з метою з`ясування всіх фактичних обставин до начальника Ужгородського управління поліції ГУНП в Закарпатській області 23.02.2026 була направлена заява про отримання копії відеоматеріалів з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 за 14.02.2026 03.21:11 год. На момент звернення до суду з адміністративним позовом відповідь від начальника Ужгородського управління поліції не надійшла. Тому просив витребувати в порядку забезпечення доказів відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 записом від 14.02.2026, починаючи з моменту виклику та до прибуття поліції на місце виклику.
Представник позивача вказує, що на порушення під час винесення постанови, а саме: відсутність відеофіксації з нагрудної камери (бодікамери), зокрема, у порушення вимог п. 13 розділу ІІ Інструкції №1026 від 19.11.2015 («Про затвердження Інструкції про дії поліцейських») та ч. 3 ст. 251 КУпАП не було здійснено жодної відеофіксації з бодікамери, що унеможливлює перевірку законності дій працівника поліції та підтвердження правопорушення; згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилося; відсутність доказів правопорушення, оскільки постанова спирається на суб`єктивне твердження працівника поліції без жодних допустимих і належних доказів; не виконання Інструкції МВС України №1026 від 18.12.2018.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2026 постановлено визнати поважними причини пропуску строку оскарження постанови серії ЕГА №1973544 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, від 14.02.2026 та поновити позивачу строк для її оскарження. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено заяву представника позивача про забезпечення доказів. Постановлено забезпечити доказ у адміністративній справі №308/3719/26 шляхом витребування у відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відеозаписів з нагрудної камери поліцейського Бринько М.А. з моменту виклику поліції і під час складання постанови серії ЕГА №1973544 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, від 14.02.2026, винесеної відносно ОСОБА_1 
23.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи відповіді Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на адвокатський запит від 20.02.2026 щодо скарги ОСОБА_1 до чергової частини 14.02.2026 о 02.44 год. до чергової частини Ужгородського районного управління поліції зі служби 102.
31.03.2026 на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відповідачем через підсистему «Електронний суд» надіслано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, від 14.02.2026 відносно ОСОБА_1 
31.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов з додатками, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а розгляд справи провести без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами.
Представник відповідача у відзиві зазначає, що ГУНП в Закарпатській області не визнає позов ОСОБА_1 в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2026 о 02 год. 44 хв. за адресою: м. Чоп, пл. Європейська, 54, ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик в поліцію та повідомив про те, що його вдарили та погрожували, хоча насправді такого не було, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Аналізуючи відеозаписи з нагрудної камери поліцейського можна дійти висновку, що обставини, про які позивач повідомляв на спецлінію 102, не знайшли свого підтвердження. Зокрема, не було виявлено у позивача будь-яких тілесних ушкоджень, під час спілкування поліцейських із свідками події, останніми було повідомлено, що жодних протиправних дій стосовно позивача вчинено не було. Зазначає, що позивач перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, надати чіткі пояснення стосовно того, що сталося не зміг. Повідомляє, що за результатами перевірки звернення (скарги) ОСОБА_1 , зареєстрованої в ІКС ІПНП №2973 від 14.02.2026, встановлено відсутність будь-яких протиправних дій працівників поліції. Звертає увагу, що безпідставні виклики поліції дестабілізують роботу працівників поліції в умовах воєнного стану. Крім того, дзвінок на спеціальні номери швидкої допомоги, поліції чи пожежної служби (101, 102, 103) є екстреною подією, яка передбачає необхідність надання термінової допомоги, повідомлення про кримінальні чи адміністративні правопорушення, а також інші події, що потребують негайного реагування правоохоронних органів. Використання цих номерів є законним у разі реальної небезпеки або потреби в допомозі, але за неправдивий виклик передбачена відповідальність у вигляді штрафу ст. 183 КУпАП. Наголошує, що постанова серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026 складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають до задоволення.
03.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що з позицією відповідача, викладеною у відзиві, не погоджується, оскільки відповідач у відзиві не доводить та не надає будь-які документальні та нормативні обґрунтування пояснення чому поліцейські, порушуючи закон, склали протокол за ст. 183 КУпАП. Звертає увагу, що відзив на позовну заяву ґрунтується виключно на припущеннях. Хоч відповідач посилається на відеозапис, але не доводить факт того, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, вчинив адміністративне правопорушення. Наголошує, що не було розгляду адміністративного правопорушення працівниками поліції та не було допитано свідків. Натомість відеозапис підтверджує, що особи, які погрожували позивачу, були присутні на місці виклику, але поліцейські їх не допитали та не намагалися з`ясувати всі обставини ситуації, що виникла між ними та ОСОБА_1 . Поліцейські знімали виключно ОСОБА_1 , який хоч і був в стані алкогольного сп`яніння, наполягав на допиті осіб, які йому погрожували та свідків, чого поліцейські, своєю чергою, не зробили. Також звертає увагу, що в даному випадку поліцейські бачили порушення громадського порядку з сторони присутніх, які погрожували позивачу, що чітко видно на відеозаписах, але не зафіксували його. Наголошує, що на відеозаписі з`ясовано, що ОСОБА_1 є прикордонником. Поліцейський також погрожує викликати з військової частини оперативну групу. Всупереч цьому в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейський зазначив, що він є безробітнім. У відзиві також загальними фразами викладено права та обов`язки поліцейських, які вони порушили, недотримуючись положень Закону України «Про національну поліцію». Звертає увагу, що ст. 183 КУпАП передбачає накладення штрафу від 800 грн до 3400 грн. Поліцейські застосували до позивача накладення максимального розміру штрафу, не з`ясувавши чи був ОСОБА_1 раніше притягнутий до адміністративної відповідальності або чи мало місце підтверджене грубе порушення зі сторони ОСОБА_1 . Переглянувши відеозапис можна стверджувати, що місцеві жителі погрожували побиттям ОСОБА_1 , але поліцейські виявили небажання прийняти якісь міри, задля з`ясування ситуації та захисту військовослужбовця під час військового стану. Поліцейські спостерігаючи агресивний настрій місцевих жителів та тяжкий психологічний стан ОСОБА_1 вирішили покарати його за завідомо неправдивий виклик поліції найвищою мірою, що передбачена для такого правопорушення, замість надання допомоги позивачеві та виконання своїх обов`язків. Дії посадової особи поліції, з урахуванням її процесуальних повноважень і владних функцій, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, викликали емоційне потрясіння, тривожність, почуття беззахисності перед свавіллям влади, а також недовіру до правоохоронної системи загалом. Дії працівника поліції є протиправними, пов`язаними з реалізацією ним владних повноважень, тому підлягають оцінці як делікт публічно-правового характеру.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення справ не надходило, при цьому у відзиві просить розгляд справи провести без його участі за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до положень ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026, винесеною поліцейським відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області сержантом поліції Бриньком М.Я., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн за те, що як зазначено у тексті постанови, 14.02.2026, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Головна, 59, він здійснив завідомо неправдивий виклик в поліцію та повідомив про те, що його вдарили та погрожували, хоча насправді такого не було.
Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач оскаржив її до суду.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 20.02.2026 позивач є інспектором прикордонної служби номер обслуги (санітарний інструктор) першої прикордонної застави відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону.
Відповідно до листа начальника Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №301642026 від 02.03.2026 повідомлено, що Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розглянуто адвокатський запит ОСОБА_3 про надання інформації від 20.02.2026. Згідно з даними Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв і повідомлень) (надалі – ІКС ІПНП, ЄО) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, інформує, що 14.02.2026 о 02.44 год. до чергової частини Ужгородського районного управління поліції зі служби «102» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , який скаржиться на бездіяльність працівників поліції та неналежне реагування на його попереднє звернення. Дане повідомлення зареєстровано в ІКС ІПНП (ЄО) Ужгородського районного управління поліції за №2973. На даний час матеріали перевірки перебувають на розгляді працівників поліції сектору кадрового забезпечення Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, для подальшого прийняття рішення згідно з чинним законодавством та у встановлені законом строки.
З доповідної записки про результати перевірки звернення (скарги) ОСОБА_1 , зареєстрованої в ІКС ІПНП №2973 від 14.02.2026, вбачається, що до СКЗ Ужгородського РУП надійшли матеріали, які зареєстровано в ІКС ІПНП №2973 від 14.02.2026 щодо звернення (скарги) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив про те, що, на його думку, працівники відділу поліції №1 Ужгородського РУП безпідставно оформили адміністративні матеріали відносно нього та неналежно відреагували на його звернення. З даного приводу було отримано рапорт начальника СРПП відділу поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майора поліції Анатолія Черяника, який повідомив, що ним було опрацьовано скаргу ОСОБА_1 , в ході чого було встановлено, що 14.02.2026 нарядом поліції на місці події було виявлено особу заявника, який здійснив завідомо неправдивий дзвінок, а також останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а інформація з приводу нанесення тілесних ушкоджень не знайшла свого підтвердження. З метою перевірки викладеного ОСОБА_1 було опитано свідків події, які повідомили, що викладені ним факти у зверненні 14.02.2026 не відповідають дійсності. Враховуючи викладене, працівниками було оформлено адміністративні матеріали відносно останнього. Усі дії фіксувалися за допомогою бодікамери працівників відділу поліції №1 Ужгородського РУП та будь-яких протиправних дій з боку працівників відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області не було. На підставі викладеної інформації працівниками сектору кадрового забезпечення Ужгородського РУП було проведено відповідну перевірку, у ході якої встановлено відсутність будь-яких протиправних дій працівників поліції, а тому розгляд скарги згідно із Законом України «Про звернення громадян» припинено.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно зі ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст. 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Стаття 183 КУпАП передбачає, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань – тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень ст. 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, відповідачем зазначено, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик в поліцію та повідомив про те, що його вдарили та погрожували, хоча насправді такого не було.
Ці обставини відповідач ототожнив із здійсненням позивачем завідомо неправдивого виклику поліції.
Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення позивачем завідомо неправдивого виклику поліції 14.02.2026 матеріали справи не містять.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у ній не зазначено доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, а також факту наявності у позивача прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції.
Поряд з цим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 та від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зауважує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Судом оглянуто відеозаписи, які долучено відповідачем до відзиву, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 , надаючи пояснення працівнику поліції, повідомив про факт нанесення йому трьох ударів в область обличчя. При цьому на відеозаписі зафіксовано інших осіб, які знаходилися на місці події, на яких вказав ОСОБА_1 , з якими спілкувався поліцейський. При цьому одна із зазначених осіб чоловічої статті у подальшому підійшла до ОСОБА_1 та у присутності працівника поліції почала йому погрожувати. Особи зазначених осіб, на яких вказав ОСОБА_1 , не встановлено, відповідних доказів до матеріалів справи не додано.
На думку суду, зазначені відеозаписи не вказують на наявність у діях позивача прямого умислу на вчинення інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Разом з тим, представником відповідача не надано суду аудіозапису повідомлення ОСОБА_1 на спецлінію «102».
Суд зазначає, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Разом з тим, у спірних правовідносинах виклик поліції позивачем не може вважатися завідомо неправдивим викликом поліції та не може бути кваліфіковано за ст. 183 КУпАП.
Водночас, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, матеріали справи не містять, а також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, тому постанова серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського відділу №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько М.А. по винесенню постанови ЕНА №1973644 від 14.02.2026 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.
Відтак, оскільки положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено можливості ухвалення рішення про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Отже, заявлений адміністративний позов підлягає до задоволення частково.
Позивачем за подання позову сплачено судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 1331,20 грн та за вимогу про скасування оскаржуваної постанови у розмірі 665,60 грн.
Виходячи з наведеного, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 665,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Керуючись ст. 2, 9, 76, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов – задовольнити частково.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1973544 від 14.02.2026, винесену поліцейським відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області сержантом поліції Бриньком Маряном Андрійовичем, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, код ЄДРПОУ 40108913, місцезнаходження: вул. Ференца Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область.
Дата складення повного рішення суду – 06 травня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик