2/130/1176/2026
130/651/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді Порощука П.П.,
за участі секретаря Корнійчук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 10000 грн.на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час шлюбу з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилося двоє синів: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які проживають разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач повністю припинив надавати добровільну та регулярну матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча раніше робив це стабільно. Позивач бажає отримувати аліменти на утримання дітей на підставі судового рішення (виконавчого листа). Відповідач здоровий, працездатний, тому має можливість та зобов`язаний допомагати синам.
Ухвалою від 16.03.2026 року прийнято справу до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання з повідомленням сторін.
07.04.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути з нього алміенти в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Обгрунтовує відзив тим, що позивачем не було доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 20000 грн. та не було доведено також те, що витрати необхідні для належного утримання дітей, з урахуванням рівності обов`язку батьків становлять 40000 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася, про час та місце розгляду справи, ричини її неявки суду невідомі. 
За ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи, крім відповідача, незалежно від причин неявки. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомленням про отримання поштового відправлення, причини його неявки суду невідомі.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини. 
Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.09.2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Жмеринці Жмеринського району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №184 (а.с.6).
За ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.02.2026 року по справі №130/100/26, на дату подання позовної заяви сторони перебували в процесі розлучененя (а.с.7).
Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Також, від першого шлюбу позивач має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10) та є дитиною з інвалідністю (а.с.11).
Для дітей необхідно купувати продукти харчування, медичні препарати, діти хворіють, на їх лікування витрачається дуже значна сума коштів щомісячно. Окрім медикаментів позивач купує предмети гігієни та одяг, розвиваючу та шкільну літературу, забезпечуває їх цікавим дозвіллям та належним відпочинком, що є фінансово затратним (а.с.14-26). Відповідач маьтеріальної допомоги на утримання дітей допомоги не надає.
Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивач наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумів розмірі по 10000 грн. на кожну дитину, тобто разом 20000 грн. на двох дітей. Втім, відповідач заперечує та просить стягувати аліменти в розмірі 2500 гривень на кожну дитину, оскільки повідомляє, що на даний час офіційно не працює, немає стабільного доходу, власного рухомого чи нерухомого майна, на його утриманні перебувають інші особи, які теж він щомісячно утримує.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний та може надавати на утримання дітей аліменти в розмірі 5000 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітей повноліття. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дітей на даний час.
Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст.155 СК України.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України).
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дітей.
Окрім цього, позивач просила стягнути на її користь понесені судові, а саме витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн. В якості підтвердження позивачем додано до позову договір про надання правової допомоги від 27.02.2026 року та квитанцію №б/н від 27.02.2026 року (а.с.28-29).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі наведеного, враховуючі частвоке задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у сумі 2500 грн. та судовий збір у сумі 1331,20 грн. на користь держави.
Керуючись статтями ст.ст.3,11,12,13,141,76,77,78,79,80,81,82,83,89,259,263-265 ЦПК України, на підставі ч.3 ст.51 Конституції України, ст.ст.180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03.03.2026 року та до досягнення дітьми повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу у сумі 1250 грн., а також стягнути на користь держави суму судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду Порощук П.П.