КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/6170/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року місто Київ
справа №756/13588/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, постановлену під головуванням судді Шевчука А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, стягнення грошової компенсації, визнання права власності на частку у майні та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:
припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнути з неї на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/3 частки квартири у розмірі 475532 грн.;
визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 з частками 1/3 у ОСОБА_3 та 2/3 у ОСОБА_1 .
Вказувала, що оскільки спільне користування та володіння спірною квартирою разом нею та ОСОБА_4 є неможливим, так як між сторонами існують неприязні стосунки, ОСОБА_3 не прийняв пропозицію ОСОБА_1 щоб він викупив її частку в квартирі або щоб вона викупила його частку, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
У лютому 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши ОСОБА_3 у користування окрему кімнату житловою площею 11.0 кв.м, а у користування ОСОБА_1 окрему кімнату житловою площею 19,92 кв.м, підсобні ж приміщення зазначеної квартири просив виділити у спільне користування.
16 квітня 2025 року від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи на вирішення якої поставити питання: Яка ринкова вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року призначено у даній справі судову оціночно-будівельну експертизу з обов`язковим безпосереднім оглядом об`єкта експертизи, проведення якої доручено експертам Українського незалежного інституту судових експертиз, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.
На вирішення судової оціночно-будівельної експертизи поставлено питання:
Яка ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ?
В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №756/13588/24.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вимогу експертів надати необхідну додаткову документацію та забезпечити доступ до об`єкту дослідження.
Роз`яснено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , їх представникам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Частково не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила змінити резолютивну частину ухвали доповнивши її питанням для вирішення судовою оціночно-будівельною експертизою, поставленим ОСОБА_1 у клопотанні про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, а саме: Яка ринкова вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 ?.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судова експертиза не досліджує питання, які не стосуються предмета судового розгляду, питання мають бути пов`язані із справою.
Вказувала, що поставлення судом першої інстанції на вирішення експертизи питання про ринкову вартість усієї квартири, а не 1/3 частки, не входить до предмета доказування та суперечить вимогам ч.2 ст.102 ЦПК України. 
Зазначала, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції: не навів жодного обґрунтування чому на вирішення експертизи доцільно поставити питання щодо визначення вартості всієї квартири, а не 1/3 її частки, яка є предметом спору; не мотивував відхилення чи зміну питання, запропонованого ОСОБА_1 .
Посилалася на те, що оцінка вартості всієї квартири - це оцінка вартості майна, а оцінка 1/3 частки квартири - це оцінка майнового права.
23 лютого 2026 року від представника відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання посилалася на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просила ухвалу суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
24 лютого 2026 року представник відповідача подала відповідь на відзив.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, вимоги апеляційної скарги просила задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у її відсутність, ухвалу суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні Звіт про оцінку майна долучений до позову ОСОБА_1 з визначення вартості квартири АДРЕСА_2 поставлено під сумнів, а тому для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно ч.ч.1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Частиною 1 ст.103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.103 ЦПК України).
Згідно з ч.5 ст.103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання.
За правилами ч.1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з'ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні, стягнення грошової компенсації, визнання права власності на частку у майні.
Стороною позивача було надано Звіт про оцінку майна - квартири АДРЕСА_2 , складений оцінювачем ТОВ «Оціночний центр Проф-Стар», відповідно до якого ринкова вартість квартири становить 1426596 грн., 1/3 частина квартири - 475532 грн.
В наданому Звіті застосовано пропорційне ділення при визначенні вартості 1/3 частки квартири: 1426596 грн. / 3 = 475532 грн.
Заперечуючи проти первісного позову ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою.
Стороною відповідача було надано Звіт про незалежну оцінку майна - квартири АДРЕСА_2 , складеного ФОП ОСОБА_5 , згідно якого ринкова вартість квартири становить 2511672 грн.
В судовому засіданні суду першої інстанції стало питання реальної ринкової вартості 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 оскільки як зазначила представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 її вартість, яка визначена у позовній заяві ОСОБА_1 явно занижена і не відповідає дійсній вартості.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини справи неможливо, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно призначив у справі судову оціночно-будівельну експертизу на вирішення якої поставив питання: Яка ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ?
Доводи апеляційної скарги про те, що поставлення судом першої інстанції на вирішення експертизи питання про ринкову вартість усієї квартири, а не 1/3 частки, не входить до предмета доказування та суперечить вимогам ч.2 ст.102 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вартість частки не існує автономно від вартості самого об`єкта.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції експертиза відповідно до ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року проведена та на адресу суду першої інстанції надійшов висновок експерта №512/12-2025 від 28 січня 2026 року.
Отже, на час постановлення ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розглядізаяви про призначення експертизи не знайшли свого підтвердження.
Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.

Головуючий:

Судді: