Справа № 464/2368/26 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В. 
Провадження № 33/811/840/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 4 травня 2026 року,
з участю правопорушниці – ОСОБА_1 

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 , будучи протягом року, притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, повторно, ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, щодо виховання своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які протягом тривалого часу, а саме з 15 січня 2026 року по 09 березня 2026 року не були охоплені навчанням, оскільки не відвідували ліцей «Інтелект», що за адресою: м.Львів, вул. Запорізька, 20. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП. 
В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Зазначає, що дітей вона навчала вдома, весь час шукала житло, на даний час готується до переїзду в іншу область. Стверджує, що вона захищала своїх дітей, зверталася до директора ліцею із заявою про те, що діти деякий час будуть відсутні на заняттях через сімейні обставини, телефонувала на гарячу лінію різних організацій.
Просить провадження у справі стосовно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення правопорушниці ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Так, частиною 2 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за повторне, протягом року, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №215369 від 03 квітня 2026 року; листом відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району №260001-вих-38631 від 20 березня 2026 року; листом відділу освіти Сихівського та Личаківського районів від 10 березня 2026 року №4-270908-14517; рапортом інспектора Жолнович М. від 06 квітня 2026 року; копією постанови Сихівського районного суду м.Львова від 03 березня 2026 року; поясненнями ОСОБА_1 , даними в суді першої інстанції, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Крім цього, в суді апеляційної інстанції правопорушниця ОСОБА_1 підтвердила, що її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відвідували ліцей, та пояснила, що вона не зобов`язана водити їх до навчального закладу, а навчала їх сама, крім цього, директор зазначеного ліцею не виконував свої обов`язки. 
Отже, апеляційний суд не бере до уваги доводи правопорушниці ОСОБА_1 про те, що вона не ухилялася від виконання батьківських обов`язків, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, а невизнання правопорушницею своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
Таким чином, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушницю ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 4 травня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.