Справа 206/474/26 
Провадження 2/206/1047/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року  Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: 31 березня 2024 року кредитний договір № 200325250356, за яким позичальнику видано кредит у сумі 82 080,40 гривень; 06 червня 2024 року кредитний договір № 500600148001, за яким позичальнику видано кредит в сумі 2 195,00 гривень. ОСОБА_1 не виконувала своі? кредитні зобов`язання належним чином довготривалии? строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30 жовтня 2025 року склала: по кредитному договору № 200325250356 від 31 березня 2024 року - 118 183,43 гривень, з яких: 82 080,40 гривень - заборгованість за кредитом; 36 103,03 гривень - заборгованість по процентам; по кредитному договору № 500600148001 від 06 червня 2024 року - 1 881,43 гривень, з яких: 1 881,43 гривень - заборгованість за кредитом. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами станом на 30 жовтня 2025 року склала 120 064,86 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитними договорами у сумі 120 064,86 гривень та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 гривень. 
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Представник позивача Анохіна О.О. в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надавала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.  Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 31 березня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 325594156 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (договір № 200325250356). Підписавши вказану заяву ОСОБА_1 підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуги, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін). ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті UAH для власних потреб з наступним: кредитна картка (катка) миттєвого випуску (не персоніфікована) № НОМЕР_4; «SMS-банкінг» (SMS Banking). Номер телефону, на який будуть надходити повідомлення про стан рахунку та здійснені операції: НОМЕР_2 . Просила банк встановити на її поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 84 000,00 гривень. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Банк зобов`язаний повідомити клієнта про продовження строку користування кредитним лімітом не пізніше 30 календарних днів до дати такого продовження, через погоджений в ДКБО канал комунікації (не включаючи Сайт Банку). Стандартна процентна ставка за користування коштами кредитного ліміту складає 35,88 %, денна процентна ставка складає 0,0611 %. Тип процентної ставки: фіксована. Реальна річна процентна ставка - 42,36 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 229,00 гривень. Загальні витрати за користування коштами кредитного ліміту 2 229,00 гривень. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою (2 229,00 гривень (загальні витрати за користування коштами кредитного ліміту)/ 10 000,00 гривень (загальний розмір кредиту)/ 365 днів (строк кредитування у днях) х 100 %. Рорзрахунок здійснено за умовами виникнення заборгованості у розмірі 10 000,00 гривень та наступним її погашенням у строк 12 місяців рівними частинами. 
ОСОБА_1 31 березня 2024 року ознайомлено з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується її власним підписом у відповідній графі. 
З довідки про збільшення кредитного ліміту до договору № 200325250356 від 31 березня 2024 року вбачається, що починаючи з 31 березня 2024 року кредитний ліміт ОСОБА_1 неоднаразово змінювався, останній раз 11 липня 2024 року на 82 080,40 гривень. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 200325250356 від 31 березня 2024 року, у останньої наявна заборгованість перед АТ «ПУМБ» станом на 30 жовтня 2025 року у розмірі 118 183,43 гривень, з яких: 82 080,40 гривень - заборгованість за кредитом; 36 103,03 гривень - заборгованість по процентам.
03 червня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 500600148001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву ОСОБА_1 підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. ОСОБА_1 просила банк надати їй споживчий кредит на наступних умовах: сума - 2 195,00 гривень, в т.ч. з метою оплати товару 2 195,00 гривень, для сплати разової комісії 0,00 гривень; строк дії договору, за яким надається споживчий кредит та строк, на який надається споживчий кредит (в місяцях) - 7; розмір процентної ставки - 0,00001 % річних, розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом. Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом (ОТР-пароль на номер телефону НОМЕР_2 ) 03 червня 2024 року о 18:33:59; ID документу: 80 466 827. 
ОСОБА_1 03 червня 2024 року ознайомлено з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується її власним підписом у відповідній графі. 
На виконання умов договору № 500600148001 від 03 червня 2024 року АТ «ПУМБ» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 2 195,00 гривень, що підтверджується платіжної інструкцією № TR.80486827.17159.359 від 03 червня 2024 року.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500600148001 від 03 червня 2024 року встановлено, що у ОСОБА_1 станом на 30 жовтня 2025 року виникла заборгованість перед АТ «ПУМБ» у розмірі 1 881,43 гривень, з яких: 1 881,43 гривень - заборгованість за кредитом. 
Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 30 жовтня 2025 року склала 120 064,86 гривень.
Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, тобто зобов`язання за вказаними Договорами не виконала. 
Також, представником АТ «ПУМБ» на адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена письмова вимога (повідомлення) про виконання зобов`язань перед АТ «ПУМБ», а саме погашення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 120 064,86 гривень, однак відповідачем вона була проігнорована у зв`язку з чим АТ «ПУМБ» звернувся з вказаним позовом до суду.
В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно статті 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитними договорами станом на 30 жовтня 2025 у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 120 064,86 гривень.
До матеріалів справи долучено виписки за рахункоми ОСОБА_1 , де відображено усі операції за картковими рахунками так, з виписок за особовими рахунками вбачається, що ОСОБА_1 отримала два кредити, користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договорами, що підтверджує факт укладення кредитних договорів.
Відповідач протягом дії кредитних договорів не заперечувала проти зміни кредитних лімітів, користувалася цими коштами, до того ж нею не спростовано наведений позивачем розрахунок заборгованості, не подано власний контррозрахунок з доказами належного виконання умов договору (платіжні документи).
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитними договорами) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
За таких обставин надані банком розрахунки заборгованості за кредитними договорами у сукупності з виписками з рахунках позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23).
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.
Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів,які надають позивач та відповідач.
Відповідач не спростувала того, що вона не отримувала кошти за кредитними договорами. У контексті викладеного, суд звертає увагу також на те, що до предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). 
Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12, 13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.
Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ЄДРПОУ14282829) заборгованість у сумі 120 064,86 гривень, а саме за: 
- договором № 200325250356 від 31 березня 2024 року у розмірі 118 183,43 гривень, з яких: 82 080,40 гривень - заборгованість за кредитом; 36 103,03 гривень - заборгованість по процентам; 
- договором № 500600148001 від 03 червня 2024 року у розмірі 1 881,43 гривень, з яких: 1 881,43 гривень - заборгованість за кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ЄДРПОУ14282829) сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя         Р.О. Кушнірчук