Справа № 702/618/26
Провадження № 3/702/165/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2026 м. Монастирище
Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , 
за ст. 173 КУпАП,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 27.05.2026 о 17 год 10 хв по вул. Київська с-ще Цибулів ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Обставини цього адміністративного правопорушення встановлені працівниками правоохоронних органів 27.05.2026, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 436267.
У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , постанова про його привід на 13 год. 40 хв. 03.07.2026 не виконана.
Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не звертався.
Отже, суд вчинив всі необхідні дії, направлені на належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, однак для розгляду справи він не з`явився, постанова про його привід від 22.06.2026 не виконана.
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. За усталеною практикою ЄСПЛ сторона, яка задіяна у розгляді справи судом, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (рішення №3236/03 від 03.04.2008), сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання справа «UNION ALIMENTARIA SANDERSS. A. проти Іспанії» (рішення №11681/87 від 07.07.1989).
З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених статтею 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, суддя визнає причини неявки ОСОБА_1 до суду неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з чим, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, так як байдужа поведінка учасника справи, не повинна схвалюватися судовою практикою, яка навпаки повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС у рішенні від 17 листопада 2022 року в справі № 560/5541/20).
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.
ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України та передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки роз`яснені і під час складання протоколу.
Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши диск з відеозаписом події, суддя приходить до таких висновків.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.
Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша з них, репресивно-каральна (або «штрафна»), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Як зазначено в частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією статті 173 КУпАП передбачено, що дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Надісланий на розгляд протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому є доказом у розумінні вимог ст.251 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного діяння, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію за зверненням ОСОБА_2 від 27.05.2026, копіями рапортів від 27.05.2026, відеозаписом за протоколом серії ВАД № 436267.
Так, згідно з протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію , 27.05.2026 о 17 год 10 хв по вул. Київська, смт. Цибулів ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурними словами, на зауваження не реагував, погрожував фізичною розправою, тілесних ушкоджень немає (а.с.3).
Зі змісту рапорту слідує, що 27.05.2026 о 17:23 ОСОБА_2 повідомила, що її щойно побив ОСОБА_3 (а.с.2).
Відеозаписом до протоколу ВАД № 436267 зафіксоване складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8).
Особу ОСОБА_1 підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_1 виданим 25.09.2025 (а.с.5)
Досліджені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони отримані у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Ураховуючи, що зазначені докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення та його вину, тому суддя бере їх за основу при постановленні судового рішення.
Підстав сумніватися в правдивості і достовірності вказаних доказів немає.
Аналізуючи наведене, дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП за ознакою вчинення дрібного хуліганства.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідальність ОСОБА_1 пом`якшує розкаяння, а обставин, що обтяжують адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, суддею не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суддя відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його поведінку під час та після вчинення адміністративних правопорушень, ступінь його вини, майновий стан, беручи до уваги розкаяння порушника та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати до громадянина України ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції статті 173 КУпАП.
Визначений вид покарання за своєю мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Підстав для застосування ст.22 КУпАП до особи, не встановлено. Строки накладення стягнення, що передбачені ст.38 КУпАП, не збігли.
Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 8, 9, ст. 173, ст. 245, 247, 251, 252, 256, 268, 279, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одну) гривню.
Штраф має бути сплачений порушником на рахунок: номер рахунку UA098999980313070106000023745, Код класифікації доходів бюджету 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи та інші санкції (в т.ч. штраф за вироком суду) Отримувач ГУК у Черк.обл./тг м. Монастир/21081100, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код ЄДРПОУ 37930566.
Стягнути із ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судовий збір має бути сплачений порушником на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в 15 днів в порядку примусового виконання штраф стягнути в подвійному розмірі в сумі 102 (сто дві) гривні. 
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через Монастирищенський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя Тетяна БАРСЬКА