РІШЕННЯ
Іменем України

26 травня 2026 року 
м. Київ

справа №990/268/24
адміністративне провадження № П/990/268/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Гончарової І.А.,  Олендера І.Я.,  Яковенка М.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
19 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП, Рада), у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати ухвалу Вищої ради правосуддя від 18 липня 2024 року №2238/0/15-24 «Про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку»;
- зобов`язати Вищу раду правосуддя розглянути на пленарному засіданні питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням ним 20 червня 2024 року заяви про відставку. 
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ухвалу Вищої ради правосуддя від 18 липня 2024 року № 2238/0/15/24 прийнято з суттєвими процедурними порушеннями, без урахування усіх обставин справи та без належної оцінки та обґрунтування підстав для зупинення провадження за заявою позивача про звільнення у відставку.
Позивач акцентує увагу на тому, що зупинення розгляду заяви про звільнення судді у відставку є дискреційним повноваженням ВРП, реалізація якого вимагає належного обґрунтовування ухваленого рішення, якого, з погляду позивача, відповідач, коли постановив спірну ухвалу, не навів. 
З покликанням на запроваджені згідно із законами України від 06 вересня 2023 року № 3378-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо зміни статусу та порядку формування служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя», від 09 серпня 2023 року №3304-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо негайного відновлення розгляду справ стосовно дисциплінарної відповідальності суддів» (далі - Закон № 3378-IX, Закон № 3304-ІХ, відповідно), позивач зауважує, що строк, відведений для проведення попередньої перевірки наявності підстав для відкриття дисциплінарної справи, сплив через шість місяців після повторного автоматизованого розподілу дисциплінарних скарг на членів ВРП (15 листопада 2023 року), а саме - 14 травня 2024 року. Вважає, що попередня перевірка скарги ОСОБА_2 розпочалась саме у липні 2024 року з порушенням строку попередньої перевірки. 
Позивач звернув увагу, що лише з 19 жовтня 2023 року, у зв`язку з ухваленням названих законів, дисциплінарну функцію ВРП відновлено. Однак, внаслідок законодавчих змін щодо органів уповноважених на здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів було порушено права позивача як особи, щодо якої здійснюється дисциплінарне провадження, оскільки жодним нормативним актом не було передбачено переривання або зупинення розгляду дисциплінарної скарги на час втрати Вищою ради правосуддя дисциплінарної функції, а наявні положення Закону України «Про Вищу раду правосуддя» не були передбачуваними та не могли застосовуватись. На дату надходження скарги (17 травня 2022 року) положення частини другої статті 42 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), яким передбачено початок дисциплінарного провадження після отримання скарги, не могло бути застосовним, оскільки вказана норма передбачала діяльність служби дисциплінарних інспекторів ВРП. Тому період часу з дня надходження скарги (17 травня 2022 року) до її подальшого автоматизованого розподілу між членами ВРП після 19 жовтня 2023 року не може вважатися здійсненням попереднього вивчення матеріалів, адже ВРП у цей період не була наділена дисциплінарною функцією. На переконання позивача, встановлений законом строк для застосування до позивача дисциплінарного стягнення закінчився, а тому були підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 . 
Позивач детально обґрунтував питання визначення моменту початку дисциплінарного провадження, а також звернув увагу на суперечливість та непослідовність підходів відповідача у ситуаціях, подібних до тієї, яка скалася з позивачем. 
Також позивач вказав, що його тривале утримування у невизначеному правовому становищі, коли ні дисциплінарна справа не розглядається у передбачені законом строки, ні заява про відставку не вирішується протягом розумного часу, суперечить принципам «якісного закону» у розумінні практики ЄСПЛ. Таке втручання не може вважатися «встановленим законом» у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки реальне застосування закону є непередбачуваним, непрозорим і дозволяє свавілля. У результаті особа зазнає непропорційного та невиправданого втручання у свою професійну та приватну сферу, що відповідає критеріям, визначеним ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України».
Позивач наполягає, що зупинивши розгляд його заяви про відставку до завершення дисциплінарного провадження, ВРП фактично перетворила процесуальний інструмент зупинення на механізм безстрокового блокування реалізації права судді на відставку. Такий підхід суперечить призначенню зупинення як тимчасової та виняткової міри і свідчить про зловживання владними повноваженнями, оскільки наявність відкритої дисциплінарної справи використовується для утримання особи у невизначеному статусі.
У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в її задоволенні повністю.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що під час розгляду матеріалів щодо звільнення судді ОСОБА_1 у відставку ВРП було встановлено, що 17 травня 2022 року до Вищої ради правосуддя надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року про вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду). 
Посилаючись на приписи пункту 3 частини першої статті 106, статті 108 Закону №1402-VIII, частини другої статті 42 Закону №1798-VIII, пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, пункту 1 частини дев`ятої, пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII, частини третьої статті 55 Закону України №1798-VIII ВРП зазначила, що головуючий ОСОБА_3 запропонував шляхом голосування визначитися щодо питання про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяв про відставку до розгляду дисциплінарної скарги. Голосування відбулося відповідно до абзацу 3 пункту 10.4 Регламенту ВРП. За вказану пропозицію про зупинення розгляду заяви про звільнення про відставку проголосували 8 членів Вищої ради правосуддя, проти - 7. 
Відповідач акцентує увагу на тому, що оскільки наслідком розгляду зазначеної вище скарги на дії судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 може бути звільнення з посади з підстав, передбачених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України Вища рада правосуддя була уповноважена зупинити розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді з підстави, визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України (у зв`язку з поданням заяви про відставку). 
У зв`язку з цим, ВРП, з покликанням на статті 34, 42, частину третю статті 55 Закону №1798-VIII, ухвалою від 18 липня 2024 року №2238/0/15-24 зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку. Зауважив, що оскаржувана ухвала Вищої ради правосуддя належним чином вмотивована та містить підстави та мотиви її ухвалення. 
Відповідач враховує, що у ситуації з позивачем ВРП не порушила права на відставку, адже таким правом суддя може скористатися, якщо до подання відповідної заяви він не допустив дій, які зумовлюють ухвалення компетентними органами рішення про звільнення з посади судді з інших підстав. Таке обмеження переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві з огляду на те, що пільги й переваги, які мають судді у відставці, є невід`ємною складовою суддівського статусу, який передбачає належне та добросовісне здійснення суддею своїх повноважень.
У цьому зв`язку відповідач звернув увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19, за якою у випадку розгляду дисциплінарної скарги на дії судді та одночасного подання таким суддею заяви про звільнення його у відставку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду наявних дисциплінарних скарг на дії цього судді.
У відповіді на відзив на касаційну скаргу позивач зазначає, що день надходження до ВРП скарги не може вважатись днем початку її розгляду, оскільки на стадії реєстрації скарги не здійснюється попередня перевірка скарги на відповідність вимогам статті 107 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», та не встановлюються інші обставини, що мають наслідком залишення скарги без розгляду та її повернення (стаття 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя») або ж відмову у відкритті дисциплінарної справи (стаття 45 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»). 
Крім того, у додаткових поясненнях позивач стверджує про дискримінаційний підхід Вищої ради правосуддя у зупиненні розгляду питання про звільнення позивача у відставку. Зокрема, вказав, що з часу прийняття оскаржуваної у цій справі ухвали Вищою радою правосуддя звільнено низку суддів щодо яких існували обставини, що перешкоджали їх звільненню, що, однак, не стало підставою для зупинення провадження у питанні про відставку. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Дашутін І. В., Васильєва І. А., Гімон М. М., Хохуляк В. В., Юрченко В. П.
Ухвалою від 22 серпня 2024 року Верховний Суд відкрив провадження в цій справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У зв`язку з обранням судді Дашутіна І.В. до складу Великої Палати Верховного Суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу від 18 вересня 2025 року визначено наступний склад колегії суддів для розгляду позовної заяви: суддя-доповідач Юрченко В.П., Васильєва І.А., Гімон М.М., Олендер І.Я., Яковенко М.М.
У зв`язку з обранням судді Гімона М.М. до складу Великої Палати Верховного Суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу від 21 січня 2026 року визначено наступний склад колегії суддів для розгляду позовної заяви: суддя-доповідач Юрченко В.П., Васильєва І.А., Гончарова І.А., Олендер І.Я., Яковенко М.М.
Сторони в судове засідання, призначене на 20 травня 2026 року не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення у встановленому процесуальним законом порядку. 
На адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 
Також від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ВРП. 
Враховуючи клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності, колегія суддів дійшла висновку про можливість переходу до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження. 
Дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.
Указом Президента України №458/2009 від 18 червня 2009 року «Про призначення суддів» ОСОБА_1 , призначено строком на п`ять років на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва.
Указом Президента України №294/2017 від 28 вересня 2017 року «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено суддею Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.
05 серпня 2021 року набрав чинності Закон України від 14 липня 2021 року №1635-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» (далі - Закон № 1635-IX), яким було внесено зміни до Закону № 1798-VIII, зокрема в частині здійснення дисциплінарних проваджень щодо суддів. З моменту набрання чинності цим Законом здійснення дисциплінарних проваджень щодо суддів було зупинено.
17 травня 2022 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року вхідний №М-6/24/7-22 про вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону №1402-VIII (допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).
19 жовтня 2023 року, у зв`язку з ухваленням Закону №3378-IX та Закону №3304-ІХ, дисциплінарну функцію ВРП відновлено.
На цій підставі згадана дисциплінарна скарга ОСОБА_2 щодо судді ОСОБА_1 розподілена на підставі протоколу автоматизованого розподілу члену ВРП Морозу М.В.
20 червня 2024 року до ВРП надійшла заява ОСОБА_1 та матеріали про його звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.
Питання про звільнення судді ОСОБА_1 у зв`язку з поданням його заяви у відставку розглядалось на засіданні ВРП 18 липня 2024 року. 
Під час розгляду питання про звільнення позивача у відставку ВРП було встановлено, що 17 травня 2022 року за вхідним №М-6/24/7-22 до Вищої Ради правосуддя надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року про вчиненню суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).
Зважаючи на цю обставину (наявність дисциплінарної скарги ОСОБА_2 ), ВРП 18 липня 2024 року постановила спірну ухвалу, якою зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку на час розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року № М-6/24/7-22.
За текстом цієї ухвали, під час вирішення питання про розгляд заяви судді ОСОБА_1 про звільнення у відставку ВРП виходила з того, що право на відставку, відповідно до статті 116 Закону №1402-VIII, має реалізовуватися у системному взаємозв`язку з положеннями частини третьої статті 55 Закону №1798-VIII, яка визначає особливий порядок розгляду відповідної заяви, за якого ВРП уповноважена зупинити розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України. 
З покликанням, з-поміж інших, на приписи пункту 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VIII, ВРП в ухвалі зазначила про те, що дисциплінарна скарга ОСОБА_2 на дії судді ОСОБА_1 про вчинення істотного дисциплінарного проступку за ознаками, передбаченими пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, що може зумовити звільнення з посади судді, надійшла раніше, ніж суддя ОСОБА_1 звернувся до ВРП із заявою про звільнення його у відставку. 
Спираючись на приписи частини третьої статті 55 Закону №1798-VIII і на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19, ВРП у спірній ухвалі констатувала, що оскільки наслідком розгляду дисциплінарної скарги стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 може бути звільнення його з посади з підстав, передбачених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, то вважає за необхідне зупинити розгляд порушеного ОСОБА_1 питання про звільнення з посади судді, згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України (у зв`язку з поданням заяви про відставку), на час розгляду скарги ОСОБА_2 про вчинення дисциплінарного проступку.
Зазначене рішення ОСОБА_1 оскаржив в порядку адміністративного судочинства і просив задовольнити його позовні вимоги.
Відповідно до частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є: 2) порушення суддею вимог щодо несумісності; 3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 6) порушення обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
За частиною першою статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка: 4) ухвалює рішення про звільнення судді з посади; 9) здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 112 Закону №1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя». 
Відповідно до частин першої, третьої-п`ятої статті 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.
За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.
За частиною третьою статті 55 Закону № 1798-VIII Вища рада правосуддя має право зупинити розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення (частина четверта статті 55 Закону № 1798-VIII).
Відповідно до частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: 1) вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 2) порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
За частиною дев`ятою статті 109 Закону № 1402-VIII істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: 1) суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; .
За частиною другою статті 42 Закону № 1798-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом № 1635-ІХ, який набрав чинність 05 серпня 2021 року) дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя. Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання скарги щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
Згідно з частиною третьою Закону № 1798-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом № 1635-ІХ) дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення матеріалів, що мають ознаки вчинення суддею дисциплінарного проступку, та прийняття рішення про відкриття дисциплінарної справи або відмову у її відкритті; 2) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.
Закон №1635-IX, як уже згадувалося, набрав чинність 05 серпня 2021 року, тож конкурс на зайняття посад дисциплінарних інспекторів ВРП мав бути оголошений не пізніше 05 серпня 2022 року. Однак конкурс не був оголошений.
У період з 22 лютого 2022 року по 12 січня 2023 року ВРП не мала повноважного складу (менше 15 членів).
У зв`язку з повномасштабною збройною агресію російської федерації на всій території України запроваджено з 24 лютого 2022 року воєнний стан.
Наведені обставини у сукупності спричинилися до того, що служба дисциплінарних інспекторів у складі ВРП не була утворена і, як наслідок, дисциплінарні скарги щодо суддів не розглядалися.
17 вересня 2024 року набрав чинність Закон № 3304-ІХ [Про внесення змін до деяких законів України щодо негайного відновлення розгляду справ стосовно дисциплінарної відповідальності суддів], яким, зокрема, розділ III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII доповнено пунктами 236-2310 такого змісту:
236 Установити, що днем початку роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя є день опублікування Вищою радою правосуддя повідомлення про початок роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя у газеті "Голос України";
« 237. Установити, що тимчасово, до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, повноваження дисциплінарного інспектора здійснює член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ.
Такий доповідач не бере участі в голосуванні Дисциплінарної палати під час ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді»;
238. Дисциплінарні провадження, у яких на день початку роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя Дисциплінарною палатою не ухвалено рішення про відкриття дисциплінарної справи, з дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів передаються дисциплінарним інспекторам Вищої ради правосуддя, визначеним автоматизованою системою розподілу справ. Перебіг строку, визначеного пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, у таких дисциплінарних провадженнях переривається та розпочинається заново.
239. Дисциплінарні провадження, у яких на день початку роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя Дисциплінарною палатою ухвалено рішення про відкриття дисциплінарної справи, завершуються Дисциплінарною палатою за участю члена Дисциплінарної палати (доповідача), визначеного відповідно до пункту 23-7 цього розділу. Такі дисциплінарні провадження не підлягають передачі дисциплінарним інспекторам Вищої ради правосуддя.
2310. Попередня перевірка дисциплінарних скарг, які надійшли до Вищої ради правосуддя до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо негайного відновлення розгляду справ стосовно дисциплінарної відповідальності суддів", здійснюється в розумні строки, але не довше ніж протягом шести місяців з дня отримання такої скарги доповідачем, визначеним автоматизованою системою розподілу справ для її попередньої перевірки".
19 жовтня 2023 року набрав чинності Закон № 3378-IX, яким - якщо обмежитися контекстом спірних правовідносин - встановлено, що конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя та його заступника, дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя оголошується Вищою радою правосуддя протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом (пункт 3 Закону).
Відповідно до пунктів 16.1-16.3 глави 16 розділу ІІ Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції рішення ВРП від 21 листопада 2023 року № 1068/0/15-23) питання про звільнення судді з підстав: неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України), розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.
Заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.
Підготовку питань, пов`язаних зі звільненням судді з посади, здійснює доповідач, визначений автоматизованою системою розподілу справ. Підготовка до розгляду питання про звільнення судді з посади доручається члену Ради, на розгляді в якого вже перебуває питання про звільнення судді з посади з інших підстав.
При вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.
За результатами попереднього розгляду заяви про звільнення судді доповідач складає висновок.
За пунктами 16.8, 16.9 глави 16 розділу ІІ Регламенту ВРП розгляд питання про звільнення судді з посади, відповідно до пунктів 1, 4 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути зупинено Радою на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
Питання про звільнення судді за загальними обставинами розглядається у строк, визначений частиною третьою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
З доводів позивача слідує, що незгода з рішенням (ухвала ВРП від 18 липня 2024 року), основана на обставинах, за яких під час розгляду питання про звільнення позивача у відставку ВРП було встановлено, що 17 травня 2022 року за вхідним №М-6/24/7-22 до Вищої Ради правосуддя надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року про вчиненню суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).
Зважаючи на цю обставину (наявність дисциплінарної скарги ОСОБА_2 ), ВРП 18 липня 2024 року постановила спірну ухвалу, якою зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку на час розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року № М-6/24/7-22.
Зважаючи на предмет спору в цій справі, Суд, насамперед, наголошує на тому, що підстави (мотиви) подання дисциплінарної скарги щодо нього та викладені в ній обставини не можуть охоплюватися предметом доказування у цій (адміністративній) справі. 
Ключовий аспект аргументів позивача у цій справі зводиться до твердження про недотримання Дисциплінарною палатою ВРП строків попередньої перевірки скарги ОСОБА_2 від 15 травня 2022 року. 
Аргументи позивача про недотримання строків розгляду дисциплінарної скарги та порядку/ процедури розгляду зазначеної дисциплінарної скарги (у зіставленні зі змінами у законодавстві, які вплинули на виконання ВРП дисциплінарної функції), стосуються обставин дисциплінарного провадження, тому можуть бути предметом розгляду (оцінювання) лише в межах названої дисциплінарної процедури. У вимірі описаних правовідносин суд не може оцінювати дій/рішень ВРП (її дисциплінарної палати) щодо розгляду дисциплінарної скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що ВРП під час розгляду (вирішення) питання про звільнення судді з посади на підставі пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України (подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням), уповноважена, відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 1798-VIII, зупинити розгляд питання про звільнення судді, якщо розгляд дисциплінарної скарги може зумовити звільнення цього судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України. 
Повертаючись до спірної ухвали, то її ВРП ухвалила на підставі названої статті, що у вимірі встановлених обставин справи дозволяє виснувати законність цього рішення і легітимність переслідуваної цим мети.
В обсязі обставин цієї справи Суд з`ясував, що ВРП під час розгляду питання про звільнення позивача у відставку на підставі його заяви мала законні підстави для зупинення розгляду цього питання; водночас суд, з уваги на висловлені вище міркування, не має обґрунтованих підстав вважати, що передумовою ухвалення рішення про зупинення є дослідження питання щодо правомірності (обґрунтованості) відкриття дисциплінарної справи, а також можливість настання, у підсумку, дисциплінарної відповідальності. 
Тривалість зупинення розгляду питання про звільнення судді ОСОБА_1 обмежено періодом розгляду дисциплінарної справи за згадуваною вище скаргою, тому не позбавляє його законних прав. Суд погоджується, що зупинення розгляду цього питання впливає на реалізацію позивачем його наміру бути звільненим у відставку протягом місяця з дати подання відповідної заяви, водночас це обмеження має законні підстави і було передбачуваним з огляду на фактичні обставини (щодо подання дисциплінарної скарги ОСОБА_2 у 2022 році) у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням спірних відносин.
Суд зауважує, що статус судді у відставці надає певний обсяг гарантій особі, яка його набуде, тож зупинення розгляду цього питання для з`ясування кола питань, які можуть свідчити про існування підстав для звільнення судді відповідно до пунктів 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України, має, на думку суду, легітимну мету і є пропорційним способом реагування (виходу) у ситуації, коли приватний інтерес особи (бути звільненим у відставку) може суперечити інтересу публічному (суспільному), як-от авторитет правосуддя. 
З доводів позовної заяви можна зрозуміти, що незгода позивача з ухвалою ВРП про зупинення розгляду питання про його звільнення з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку на час розгляду дисциплінарної скарги, серед іншого, обґрунтована тим, що, на його думку, відповідач не мав права постановляти оскаржувану ухвалу, оскільки законодавець уповноважив ВРП правом зупинення розгляду питання про відставку судді лише за умови відкритого дисциплінарного провадження, однак позивач наголошує, що станом на 18 липня 2024 року (день постановлення оскаржуваної ухвали) відносно судді ОСОБА_1 не було відкрито дисціплінарної справи.
Щодо вказаних доводів колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Як вже зазначалось вище, відповідно до частини восьмої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: 1) вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 2) порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
Згідно з пунктом 1 частини дев`ятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
За частиною другою статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП.
Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
Днем початку здійснення дисциплінарного провадження є день отримання Вищою радою правосуддя відповідної дисциплінарної скарги або день ухвалення Дисциплінарною палатою ВРП рішення про відкриття відповідної дисциплінарної справи за власною ініціативою чи день отримання ВРП відповідного звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Згідно з частиною третьою статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарне провадження включає:
1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;
2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;
3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.
Велика Палата Верховного Суду раніше вже висловлювала свою позицію щодо правовідносин, які стосуються розгляду ВРП питання про звільнення судді у відставку за одночасної наявності обставин, що можуть свідчити про неналежну поведінку судді. Зокрема, зазначила, що у випадку розгляду дисциплінарної скарги на дії судді та одночасного подання таким суддею заяви про звільнення його у відставку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду наявних дисциплінарних скарг на дії цього судді. Тим самим право судді на відставку обумовлюється бездоганною репутацією, неухильним дотриманням вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, дотриманням високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19).
Така ж позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі №9901/223/19, від 09 червня 2021 року у справі № 9901/46/20, від 07 липня 2021 року у справі №9901/178/20, від 06 квітня 2023 року у справі №990/86/22, від 03 серпня 2023 року у справі №990/38/22.
Разом з тим, Суд розуміє, що саме наявність дисциплінарної скарги щодо позивача стало підставою для зупинення розгляду питання про його звільнення у відставку, а не наявність відкритої дисциплінарної справи щодо позивача, водночас звертає увагу й на те, що вирішення питання про зупинення розгляду заяви про звільнення у відставку та вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи здійснюються в межах (за правилами) різних процедур, що таким чином визначає коло питань, які підлягають встановленню названим державним органом, відповідно й межі ревізії дій / рішень цього органу з боку суду адміністративної юрисдикції.
Варто підкреслити, що мова йде не про те, що відкриття дисциплінарної справи щодо судді не має значення взагалі, а радше про те, що питання, які дисциплінарна палата ВРП вирішувала в рамках дисциплінарного провадження, та, у підсумку, ухвалила рішення про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді, не може переглядатися на засіданні ВРП, на якому вирішується питання про звільнення цього судді у відставку.
Для вирішення останнього питання має значення наявність дисциплінарної скарги, на підставі якої суддю може бути звільнено з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 27 лютого 2025 року у справі №990/292/24 та від 16 квітня 2025 року у справі №990/264/24. 
Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що ВРП під час розгляду питання про звільнення позивача у відставку на підставі його заяви мала законні підстави для зупинення розгляду цього питання.
З наведених міркувань слідує, що не має обґрунтованих підстав вважати, що передумовою ухвалення рішення про зупинення є дослідження питання щодо наявності підстав для відкриття дисциплінарної справи, а також правомірності (обґрунтованості) відкриття дисциплінарної справи, можливості настання, у підсумку, дисциплінарної відповідальності.
Крім вказаного, Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, як зазначалось вище, стаття 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» надає право ВРП зупинити розгляд питання про звільнення судді на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
Суд звертає увагу, що позивач помилково тлумачить такі поняття як «дисциплінарна скарга», «дисциплінарна справа» та «дисциплінарне провадження» та невірно вважає, що Законом України «Про Вищу раду правосуддя» надано право ВРП зупиняти розгляд питання про звільнення судді виключно у випадках відкритої дисциплінарної справи.
Суд наголошує також на тому, що дисциплінарну скаргу на суддю ОСОБА_1 (за якою відкрито дисциплінарну справу згідно з ухвалою від 07 жовтня 2024 року) її автор ( ОСОБА_2 ) подав до того, як позивач звернувся із заявою від 20 червня 2024 року про звільнення у відставку.
Не є переконливими й доводи позивача про порушення його права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також про невідповідність обмеження вимогам «якості закону». Оспорюване обмеження встановлене законом, передбачуване за своїми наслідками та застосовується не довільно, а виключно у зв`язку з наявністю дисциплінарної скарги, результат розгляду якої може мати істотне значення для вирішення питання про відставку. 
Стосовно правової природи дискримінації, Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у своїй позовній заяві позивач не зазначив і не обґрунтував наявності в нього певної ознаки (раса, колір шкіри, стать, вік та ін.), яка б могла вплинути на прийняття ВРП щодо нього іншого рішення, а також обставин, які б свідчили про певну вибірковість звільнення суддів у відставку. У такому разі має місце припущення позивача про обмеження його прав, яке не можна пов`язувати з дискримінацією.
На переконання колегії суддів, при наданні оцінки діям ВРП щодо розгляду питання про звільнення судді у відставку, насамперед необхідно врахувати, що рішення в такому випадку є індивідуалізованими, тобто приймаються відносно конкретної особи, та перебувають у нерозривному зв`язку з обставинами, що стосуються саме цієї особи. А тому доводи позивача про наявність прояву дискримінації відносно нього є необґрунтованими.
Посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 17 вересня 2024 року у справі №990/68/24, є необґрунтованим, адже є нерелевантною до спірних правовідносин, оскільки у згаданій справі на момент прийняття рішення ВРП про зупинення розгляду заяви про відставку судді, дисциплінарні скарги щодо судді були розглянуті, а тому були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви про відставку, натомість у справі, що розглядається, дисциплінарна скарга щодо судді не розглянута на момент прийняття рішення ВРП про зупинення розгляду заяви про відставку судді.
З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, зваживши всі аргументи та доводи сторін, Верховний Суд враховує, що наявність дисциплінарної скарги була обставиною, яка, у розумінні приписів частини третьої статті 55 Закону №1798-VIII, створювала об`єктивні передумови для вирішення питання про зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади у відставку. 
У вимірі обставин цієї справи, наявність дисциплінарної скарги, наслідком (розгляду) якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України, у розумінні закону (частина третя статті 55 Закону № 1798-VIII), має істотне значення для розгляду заяви судді про звільнення у відставку. З цих самих мотивів реалізація ВРП своїх повноважень, які визначені законом (частина третя статті 55 Закону № 1798-VIII), що було зумовлено наявністю відповідних умов, не може бути виявом протиправності з боку відповідача, зокрема у контексті розгляду заяви про звільнення судді у відставку.
Позовні вимоги про зобов`язання ВРП розглянути на пленарному засіданні питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням ним 20 червня 2024 року заяви про відставку основані на вимогах про скасування спірної ухвали, а тому з тих самих мотивів, що їх Суд висловив з приводу попередньої позовної вимоги, відмовляє також у задоволенні вимоги щодо зобов`язання ВРП розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді як такої, що є похідною. 
З уваги на результат розгляду справи, у зіставленні з приписами статті 139 КАС України, понесені позивачем витрати у вигляді судового збору за подання цього позову, розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 22, 241-246, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко,
І.А. Васильєва, 
 І.А. Гончарова, 
 І.Я.Олендер, 
 М.М. Яковенко, 
Судді Верховного Суду