УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1420/26  Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П. 
Номер провадження №33/4805/1096/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Олянюка Віталія Леонідовича на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА :
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 03 січня 2026 року близько 18:23 години по вулиці Одеській, 66 в місті Бердичеві керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Олянюк В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді, як незаконну, а своїм рішенням закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена належними доказами. 
Зазначав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції порушили вимоги КУпАП, тому вказаний протокол не може бути належним і допустимим доказом у справі. 
Так, працівники поліції склали протокол не в присутності ОСОБА_1 , не роз`яснили йому права особи, котра притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право надавати пояснення, суті інкримінованого останньому правопорушення, як і не складали в його присутності інші документи, що є в матеріалах справи. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Олянюк В.Л. до суду не прибули, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 
При цьому, в апеляційній скарзі захисник Олянюк В.Л. просив забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції. 
Відповідно до постанови судді Житомирського апеляційного суду від 25 червня 2026 року постановлено провести судовий розгляд справи в дистанційному судовому провадженні шляхом проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що призначене на 09:30 годину 01 липня 2026 року з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «ВКЗ».
Однак захисник до відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «ВКЗ» не під`єднався. 01 липня 2026 року останній подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь в судовому засіданні через перебування поза межами Житомирської області у щорічній основній відпустці. 
Вказане клопотання захисника не підлягає задоволенню. Так, жодних доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин останній не надав. 
Сам ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини своєї неявки до суду не повідомив. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №755685 від 03 січня 2026 року видно, що ОСОБА_1 03 січня 2026 року близько 18:23 години по вулиці Одеській, 66 в місті Бердичеві керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР (а.с.2).
Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №755685 від 03 січня 2026 року складено з істотними порушеннями статей 254, 256 КУпАП, є безпідставними, оскільки зі змісту протоколу видно, що він відповідає вимогам статті 256 КУпАП.
На будь – які конкретні порушення у протоколі захисник не вказує.
В свою чергу, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №755685 від 03 січня 2026 року (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 03 січня 2026 року (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03 січня 2026 року (а.с.3); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, розпискою про ознайомлення водія з вимогами частиною 1 статті 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 03 січня 2026 року (а.с.3, 4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №741390 від 03 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 за статтями 121, 122, 126 КУпАП (а.с.5); відеозаписами з реєстратору поліцейського автомобіля та портативних відеореєстраторів поліцейських за №857752, 858872 (а.с.9-10). 
Як встановлено під час апеляційної перевірки матеріалів справи, суддя суду першої інстанції надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Так, з наявних у матеріалах справи відеозаписів слідує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана порушенням ОСОБА_1 ПДР – під час руху належно не працювали габарити автомобіля, не ввімкнене ближнє світло фар. В подальшому в ході перевірки документів у водія ОСОБА_1 встановлено і відсутність страхового полісу. Наведене стало підставою для складання поліцейськими постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА №741390 від 03 січня 2026 року (а.с.5). 
Крім того, з досліджених у суді першої інстанції відеозаписів видно обставини події: як працівники поліції пояснили ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу, виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, роз`яснили порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, наслідки відмови від проходження огляду. Також, ОСОБА_1 сам визнав факт того, що вживав алкоголь «…випив 100 грамів…», а тому й відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі. 
Вказані відеозаписи події відповідають вимогам статті 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Апеляційний суд зауважує, що на наявних в матеріалах справи відеозаписах об`єктивно та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, зафіксовані обставини адміністративного правопорушення.
Посилання захисника на те, що поліцейські не складали протокол в присутності ОСОБА_1 , як і не складали в його присутності інші документи, що є в матеріалах справи, є необґрунтованими. Так процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №755685 від 03 січня 2026 року, постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА №741390 від 03 січня 2026 року, відповідних розписок тощо, об`єктивно спростовується відеозаписами подій 03 січня 2026 року близько 18:23 по вул. Одеській, 66 в м. Бердичев, як і змістом зазначених протоколу, постанови, розписок, котрі підписані ОСОБА_1 особисто. 
Також, зазначені відеозаписи та розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, які підписані ОСОБА_1 , спростовують і апеляційні доводи захисника стосовно не роз`яснення працівниками поліції прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.3-4).
Матеріали справи свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 мав беззаперечну змогу скористатись своїм правом та пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Разом з цим, фактично відмовився від огляду, що правильно кваліфіковано поліцейськими та суддею місцевого суду як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, тобто порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР.
З урахуванням наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги, як і доводи сторони захисту в суді апеляційної інстанції, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність оскаржуваної постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_1 немає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Олянюка Віталія Леонідовича залишити без задоволення. 
Постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя