ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9030/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,
за участі секретаря судового засідання Сулім А.В. 

учасники справи:
прокурор - заступник Генерального прокурора
представник Офісу Генерального прокурора - Філіпенко О.І. прокурор
позивач - Київська міська державна адміністрація,
представник позивача - не з`явився 
позивач - Державний концерн "Укроборонпром" (правонаступником якого визнано АТ "Українська оборонна промисловість", правонаступником якого визнано Фонд державного майна України)
представник позивача - не з`явився 
позивач - Державне підприємство "Київський державний завод "Буревісник",
представник позивача - не з`явився 
позивач - Фонд державного майна України 
представник позивача - Ломако Є.О., в порядку самопредставництва 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІФ Інвест"
представник відповідача - Пронін Є.І., адвокат за ордером,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги
заступника Генерального прокурора
Фонду державного майна України

на рішення Господарського суду м. Києва
від 12.06.2025
у складі судді: Стасюк С.В.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 23.10.2025 
у складі колегії суддів: Остапенка О.М. (головуючий), Сітайло Л.Г., 
Сотнікова С.В.,

у справі за позовом
Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі:
Київської міської державної адміністрації,
Державного концерну "Укроборонпром",
Державного підприємства "Київський державний завод "Буревісник"

та за позовом
Фонду державного майна України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІФ Інвест"
про визнання договору недійсним,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи 
1. На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 15/175-б про банкрутство Державного підприємства "Київський державний завод "Буревісник" (ідентифікаційний код 14312358; далі - боржник, ДП "КДЗ "Буревісник", Завод).
2. У червні 2020 року Державний концерн "Укроборонпром" (далі - ДК "Укроборонпром") і ДП "КДЗ "Буревісник" звернулись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним договору № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у місті Києві, укладеного між ДП "КДЗ "Буревісник" та ТОВ "СІФ Інвест" (далі - відповідач, Товариство, ТОВ "СІФ Інвест"), та додаткової угоди до цього договору № 01 від 05.04.2018.
3. Ухвалою Господарського суду міста Києва № 15/175-б (910/9030/20) від 30.06.2020 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 28.07.2020.
4. Крім того, у липні 2020 року Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА, прокуратура), ДК "Укроборонпром", ДП "КДЗ "Буревісник" також звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним договору № 40-92 від 29.03.2018 та додаткової угоди до цього договору № 01 від 05.04.2018.
5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 №15/175-б (910/11122/20) задоволено клопотання Заступника Генерального прокурора про об`єднання справ в одне провадження;
об`єднано в одне провадження справи 15/175-б (910/11122/20) та 15/175-б (910/9030/20) та присвоєно об`єднаній справі № 910/9030/20.
6. Справа розглядалась неодноразово.
7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/9030/20 позов задоволено повністю;
визнано недійсним договір № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у місті Києві, укладений між ДП "КДЗ "Буревісник" та ТОВ "СІФ Інвест";
визнано недійсною також додаткову угоду до цього договору № 01 від 05.04.2018.
8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/9030/20 скасовано;
прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних заяв Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі: Київської міської державної адміністрації, ДК "Укроборонпром", ДП "КДЗ "Буревісник", а також ДК "Укроборонпром" і ДП "Київський державний завод "Буревісник" до ТОВ "СІФ Інвест", за участю Фонду державного майна України про визнання недійсним договору № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у місті Києві, укладеного між ДП "КДЗ "Буревісник" та ТОВ "СІФ Інвест", і додаткової угоди до цього договору № 01 від 05.04.2018 у межах справи № 15/175-б.
9. Постановою Верховного Суду від 22.09.2021 касаційні скарги ДК "Укроборонпром" та Заступника Генерального прокурора - задоволено частково;
постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/9030/20 - скасовано;
справу № 910/9030/20 у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
10. Верховний Суд, здійснюючи перегляд справи в касаційному порядку, дійшов таких висновків:
- місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про задоволення обох позовних заяв, не звернув уваги на те, що позов ДК "Укроборонпром" і ДП "КДЗ "Буревісник" було підписано лише представником ДК "Укроборонпром", підпис представника боржника у позовній заяві відсутній
- суд апеляційної інстанції хоч і дійшов висновку, що боржник не є позивачем за позовом, однак, у резолютивній частині ухваленого судового рішення відмовив у задоволенні спільного позову ДК "Укроборонпром" та ДП "КДЗ "Буревісник", в той час, коли відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для позовної заяви, яка не підписана, настають інші правові наслідки;
- суд першої інстанції не надав жодної оцінки викладеним у відзиві на позовну заяву заступника Генерального прокурора запереченням ТОВ "СІФ Інвест" щодо визначення правової природи Договору, як договору про спільну діяльність;
- судом першої інстанції не надано оцінки аргументам ТОВ "СІФ Інвест" про те, що спірний договір містить елементи зобов`язальних правовідносин у сфері інвестування (інвестиційний договір), підряду (договір підряду) та інших зобов`язальних правовідносин, виникнення та існування яких не суперечить положенням актів цивільного та господарського законодавства та, водночас, не дозволяє зробити висновок про можливість комплексного застосування до окремих частин договору інших положень чинного законодавства, ніж ті, що регламентують порядок здійснення інвестиційної діяльності та особливості виникнення, зміни та припинення правовідносин підряду;
- апеляційний господарський суд, роблячи висновок щодо правової природи спірного Договору, не мотивував його жодним чином з посиланням на норми закону, а також в порушення вимог пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України не навів доводів, за якими не погодився з висновками суду першої інстанції, який визначив спірний Договір як договір про спільну діяльність (змішаний договір);
- висновок апеляційного господарського суду щодо відсутності порушення прав осіб, в інтересах держави в особі яких заступник Генерального прокурора звернувся до суду з позовом, а саме: Київської міської державної адміністрації, ДК "Укроборонпром", ДП "КДЗ "Буревісник", також не обґрунтований;
- апеляційним господарським судом не надано оцінки доводам прокурора та Київської міської державної адміністрації щодо порушення прав останньої при укладенні спірного договору, як власника земельної ділянки державної власності, частина якої (9,5071 га) підлягає забудові відповідно до умов спірного Договору, оскільки жодного рішення про зміну цільового використання або передачу третім особам у користування нею станом на дату укладення Договору про будівництво житлового комплексу не приймалось.
11. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 позови прокурора та ДП "Укроборонпром" задоволено.
12. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 рішення місцевого господарського суду скасовано, у задоволенні позовів відмовлено.
13. Ухвалами Верховного Суду від 12.09.2023 і від 24.10.2023 замінено позивача у справі ДП "Укроборонпром" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість", а Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість" на його правонаступника - Фонд державного майна України (далі - Фонд).
14. Постановою Верховного Суду від 07.11.2023 зазначені рішення та постанову господарських судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.
15. Постанова Верховного Суду від 07.11.2023 обґрунтована тим, що:
- суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили, що Київська міська державна адміністрація підписала спірний договір або у інший спосіб погодила передачу спірної земельної ділянки на користь ТОВ "СІФ Інвест" з метою подальшого будівництва відповідного житлового комплексу;
- суди попередніх інстанцій не встановили, а відповідач у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України не довів, що умови договору передбачають компенсацію на користь держави (або Київської міської державної адміністрації) за таку земельну ділянку та/або порядок компенсації її вартості у випадку відчуження побудованого на ній житлового комплексу (його частини) на користь третіх осіб. Зазначені обставини в контексті здійснення боржником економічної діяльності свідчить про те, що боржник може втратити один з активів, який не належить йому на праві приватної власності, однак наданий йому у користування з метою виконання його безпосередніх завдань та функцій. В свою чергу, такі наслідки свідчать про передчасність висновку апеляційного господарського суду про те, що ДП "КДЗ "Буревісник", уклавши спірний Договір, не брав на себе господарське зобов`язання, яке становить 10 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності, та вчинення якого потребує погодження зі сторони уповноваженого органу управління;
- наявність порушень порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є самостійною підставою як для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, так і для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам і подальшого притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у таких порушеннях;
- суди не в повній мірі дослідили наявні рішення Київської міської ради та дії Київської міської державної адміністрації щодо поділу земельної ділянки, не дослідили наявні відкриті джерела (зокрема, Державний земельний кадастр на предмет наявності внесених змін або їх відсутності відповідно до вимог статті 20 Земельного кодексу України та сайт КМДА і Київської міської ради на предмет наявності рішень щодо зміни цільового призначення земельних ділянок).
16. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2024, у задоволенні позовів відмовлено.
17. Постановою Верховного Суду від 23.01.2025 касаційні скарги Фонду державного майна України та заступника Генерального прокурора задоволено частково;
постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2024 у справі №910/9030/20 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2024 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
18. Постанова Верховного Суду мотивована тим, що:
- місцевий господарський суд залишив поза увагою, що відповідно до частини 2 статті 1130 Цивільного кодексу України спільна діяльність може здійснюватися як на основі об`єднання вкладів учасників, так і без їх об`єднання;
- місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про те, що Договір містить елементи зобов`язальних правовідносин у сфері інвестування (інвестиційний договір) і підряду (договір підряду), оскільки висновок суду не заснований на зазначенні умов Договору, які є тими елементами, що відповідають суті правовідносин інвестування та/або підряду згідно з положеннями Закону України "Про інвестиційну діяльність" та глави 61 Цивільного кодексу України. Господарський суд не визначив згідно з умовами Договору, в якому правовому статусі (інвестор, учасник, замовник, підрядник тощо) виступає кожна зі сторін Договору, які майнові чи немайнові цінності є інвестиціями однієї чи обох сторін, який результат має бути досягнутий для кожної зі сторін;
- господарський суд, встановивши покладення на Відповідача обов`язків із фінансування будівництва об`єкту житлової забудови (пункт 2.4 Договору), господарський суд першої інстанції, не дослідив обставини щодо дотримання порядку, передбаченого частиною третьою статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність". Також господарський суд не з`ясував, що саме є основним предметом Договору; залишив поза увагою положення статей 42, 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України щодо єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди;
- місцевий господарський суд також не дослідив та не надав правової оцінки обставинам щодо наявності / відсутності опосередкованого відчуження боржником внаслідок укладення та виконання Договору належного йому майнового права щодо земельної ділянки (яке є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України) за наявності заборони, встановленої ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі №15/175-б станом на момент укладення Договору;
- господарський суд першої інстанції не досліджував обставини щодо наявності у Договорі норм, які передбачають компенсацію на користь держави (зокрема в особі Київської міської державної адміністрації) за відповідну земельну ділянку та / або порядок компенсації вартості ділянки у випадку відчуження побудованого на ній житлового комплексу (його частини) на користь третіх осіб, про що зауважував Верховний Суд у постанові від 07.11.2023 у цій справі;
- апеляційний господарський суд під час нового розгляду справи залишив поза увагою наведені вище вказівки суду касаційної інстанції та не досліджував ані правову природу Договору, ані додержання вимог закону при його укладенні. Відповідно, господарський суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки висновкам місцевого господарського суду та не перевірив правильність і повноту встановлених ним обставин щодо наведених питань, які є істотними для правильного вирішення цього спору;
- апеляційний господарський суд не досліджував та не надав правової оцінки поведінці (діям та / або бездіяльності) відповідача у контексті легітимності його майнового інтересу на забудову відповідної земельної ділянки на підставі Договору, зокрема, з урахуванням обізнаності його про наявність / відсутність у боржника як контрагента за Договором певних прав на зазначену земельну ділянку державної власності (в тому числі права її забудови та / або права надавати її для забудови іншим особам згідно з вимогами земельного законодавства), про розташування на земельній ділянці майна, належного державному підприємству, щодо якого відкрито справу про банкрутство тощо; 
- суд не дослідив обставини щодо вчинення відповідачем до укладення Договору певних дій, спрямованих на врегулювання відповідних питань (зокрема шляхом звернення до Київської міської державної адміністрації), які могли би унеможливити реалізацію вказаного правочину, проведення спірної забудови, дотримання ним при цьому вимог законодавства;
- господарський суд апеляційної інстанції не з`ясував, які конкретно дії чи рішення особи, що здійснює права власника відповідної земельної ділянки від імені держави, вчинені до укладення Договору, стали підґрунтям для того, щоб відповідач міг розраховувати на можливість його реалізації (в разі укладення) із дотриманням вимог земельного законодавства, очікувати у подальшому певних дій від відповідних державних органів, а отже, й зумовили участь відповідача у відповідних правовідносинах шляхом укладення правочину з боржником;
- пославшись на вчинення позивачами після укладення Договору дій задля забезпечення можливості його реального виконання, апеляційний господарський суд зазначив, зокрема, про віднесення відповідної земельної ділянки до меж житлової забудови, реєстрацію за боржником права користування нею, поділ земельної ділянки, зміну її цільового призначення. Однак господарський суд апеляційної інстанції не обґрунтував того, в чому полягало недотримання Київською міською державною адміністрацією принципів "належного урядування" та відповідного "правомірного очікування" безпосередньо стосовно відповідача;
- апеляційний господарський суд не дослідив наявність обставин, які б свідчили про підписання Київською міською державною адміністрацією Договору або погодження нею в інший спосіб передачі відповідної земельної ділянки на користь відповідача з метою подальшого будівництва житлового комплексу, не з`ясував дату внесення до Державного земельного кадастру змін цільового призначення зазначеної земельної ділянки;
- також у контексті висновку про покладення на відповідача індивідуального та надмірного тягаря в разі визнання недійсним Договору господарський суд апеляційної інстанції не дослідив наявність витрат, які здійснив відповідач у зв`язку із виконанням Договору. Зокрема, суд зазначив про приведення земельної ділянки у стан, необхідний для початку її забудови, без посилання на докази проведення відповідних робіт із підготовки земельної ділянки, знесення розташованих на ній об`єктів, вартості таких робіт тощо.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій під час нового розгляду 
19. 11.09.2017 від відповідача як потенційного інвестора на адресу боржника та ДК "Укроборонпром" надійшла інвестиційна пропозиція з проекту будівництва та / або реконструкції об`єктів нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2, з додатком проекту договору про будівництво житлового комплексу.
20. Листом від 28.09.2017 вих. №UOP 3.01-9007 ДК "Укроборонпром" звернулось до боржника з проханням розглянути інвестиційну пропозицію відповідача щодо будівництва та / або реконструкції об`єктів нерухомості за вказаною адресою, надати позицію щодо можливості та доцільності впровадження запропонованого інвестиційного проекту.
21. 12.02.2018 боржник звернувся до ДК "Укроборонпром" листом від 12.02.2018 №400/25 щодо доцільності погодження та підписання договору, проведення спільної консультативної наради за участю всіх задіяних та зацікавлених сторін з метою остаточного редагування проекту договору.
22. У відповідь ДК "Укроборонпром" у листі від 06.04.2018 №UOP 3.01-3135 зазначив, що згідно з науково-правовим висновком Інституту держави і права ім. В.М. Корецького від 16.11.2017 №126/437 проект договору про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2, не є договором про спільну діяльність, тому не потребує погодження генеральним директором ДК "Укроборонпром"; відповідне питання (укладення договору) погоджено комітетом кредиторів боржника; ініційоване питання вирішено на засіданні комітету кредиторів, тому не потребує скликання окремої наради для обговорення умов проекту договору.
23. Відповідач звернувся до ДК "Укроборонпром" листом від 22.01.2018 №08 щодо погодження проекту договору між боржником та відповідачем, а також проектів додаткової угоди №1 до договору про будівництво житлового комплексу.
24. У листі від 23.02.2018 № UOP 3.01-1678 ДК "Укроборонпром" зазначив, що він не наділений повноваженнями стосовно погодження проектів договорів, укладених його учасниками для проведення поточної господарської діяльності. Водночас звернув увагу на те, що не має заперечень до суттєвих умов наданого проекту договору та вважає, що підприємство має вжити всіх заходів, які не суперечать чинному законодавству, зокрема законодавству з питань банкрутства, а також пункту 8 ухвали Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі №15/175-б.
25. Для встановлення фактичного технічного стану нерухомого майна боржник замовив у Київського національного університету будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України проведення відповідного технічного обстеження, за результатами якого складено технічні звіти на будівлі та споруди у кількості 69 одиниць по вул. Здолбунівська, 2 у м. Києві, що містив наступний висновок: загальний технічний стан будівель та споруд за зазначеною адресою за набором ознак класифіковані як: не придатний до нормальної експлуатації - категорія "3"; аварійний - категорія "4".
26. Згідно з висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження від 05.07.2018 №8604/13296-13353/18-42 технічний стан більшості будівель та споруд за вказаною адресою оцінюється як аварійний (категорія "4"), а інші будівлі та споруди непридатні для подальшого використання (категорія "3").
27. 17.10.2018 ДК "Укроборонпром" прийняв наказ №362 "Про надання згоди на списання майна ДП "КДЗ "Буревісник", згідно з яким майно підлягало списанню до 01.10.2019.
28. 05.06.2023 боржник подав ДК "Укроборонпром" як суб`єкту управління звіт про списання майна (лист вих. № 400/73 від 05.06.2023).
29. 29.03.2018 між ДП "КДЗ "Буревісник" (Сторона-1) та ТОВ "СІФ Інвест" (Сторона-2) укладено договір № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 (надалі - "Договір"), відповідно до пункту 2.1 якого сторони зобов`язалися збудувати об`єкт згідно з проектно-кошторисною документацією за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2.
30. Об`єктом будівництва, згідно пп. 1.1.4 Договору, виступив житловий комплекс з об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури, згідно з містобудівними умовами та обмеженнями й іншими вихідними даними, який планується побудувати на частині земельної ділянки в межах будівельного майданчика, а також будь-які інженерно-технічні споруди, безпосередньо з ним пов`язані (далі - об`єкт).
31. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що ДП "КДЗ "Буревісник" передає ТОВ "СІФ Інвест" частину функцій замовника.
32. У пункті 2.4 Договору сторони погодили, що фінансування будівництва здійснюється ТОВ "СІФ Інвест".
33. Об`єктом забудови є земельна ділянка площею 9,5071 га, яка є частиною ділянки загальною площею 15,6 га та належить ДП "Київський державний завод "Буревісник" на праві постійного користування (п. 3.1 Договору).
34. Оформлення права на частину земельної ділянки з цільовим призначенням, що дозволяє здійснити будівництво, утримання і обслуговування об`єкта, є зобов`язанням ДП "КДЗ "Буревісник". Права, обов`язки та відповідальність сторін відповідно до договору виникають з моменту виконання ДП "КДЗ "Буревісник" зазначеного зобов`язання. ТОВ "СІФ Інвест" зобов`язана надати організаційне та методологічне сприяння у виконанні зазначеного обов`язку ДП "КДЗ "Буревісник" (п. 3.2 Договору).
35. Водночас, у п. 3.3 Договору сторони передбачили, що право користування частиною земельної ділянки внаслідок виконання договору не переходить до ТОВ "СІФ Інвест", а зазначене Товариство має право використовувати будівельний майданчик відповідно до вимог законодавства України у сфері містобудування на підставі договорів капітального будівництва, укладених у межах цього Договору.
36. ТОВ "СІФ Інвест" приймає на себе виконання частини функцій Замовника будівництва об`єкта, у тому числі: отримання вихідних даних на проектування, розроблення та погодження проектно-кошторисної документації, забезпечення будівництва проектно-кошторисною документацією, оформлення в установленому порядку дозвільних документів на будівництво об`єкту (пп. 4.1.1 Договору).
37. Відповідно до пп. 4.1.5 Договору ТОВ "СІФ Інвест" здійснює будівництво відповідно до рішень і дозволів уповноважених державних органів і органів місцевого самоврядування, з дотриманням законів, будівельних норм і правил, що діють в Україні, у строгій відповідності з вимогами проектної документації та умовами договору.
38. Згідно п. 4.2.2 Договору ДП "КДЗ "Буревісник" зобов`язане передати ТОВ "СІФ Інвест" будівельний майданчик на період будівництва протягом 3-х робочих днів з дати підписання цього договору.
39. Сторони домовились, що за виконання частини функцій замовника ДП "КДЗ "Буревісник" отримує у власність частину Об`єкта у вигляді окремих квартир та нежилих приміщень Об`єкта у розмірі 8% від загальної площі квартир Об`єкта та 8% від загальної площі нежилих приміщень Об`єкта. Вартість частини Об`єкта, що отримує ДП "КДЗ "Буревісник", буде встановлена Сторонами у додатковій угоді (п. 7.1 Договору).
40. 05.04.2018 ДП "КДЗ "Буревісник" та ТОВ "СІФ Інвест" було укладено додаткову угоду № 01 до Договору, якою визначено, що вартість наявного в межах земельної ділянки майна ДП "КДЗ "Буревісник" і вартість права користування земельною ділянкою загалом становлять 88 763 800 грн (пункт 1 додаткової угоди). У разі, якщо вартість частки Сторони-1, визначена згідно з п. 7.1 Договору, буде менше ніж 88 763 800 грн., то частку Сторони 1 буде збільшено до цієї суми (пункт 3 додаткової угоди). ТОВ "СІФ Інвест" у повному обсязі фінансує всі витрати, пов`язані з оформленням та зміною цільового призначення земельної ділянки, а також демонтажем списаних споруд (п. 4 Додаткової угоди).
41. Додатковою угодою № 02 від 11.02.2022 було внесено зміни до додаткової угоди № 01 від 05.04.2018, зокрема, визначено, що вартість наявного в межах земельної ділянки майна ДП "КДЗ "Буревісник" і вартість права користування земельною ділянкою площею 9,5071 га, загалом складають 235 735 345,00 грн (пункт 1 додаткової угоди). У разі, якщо вартість частки Сторони 1, визначена згідно з п. 7.1 договору, буде менше ніж 235 735 345,00 грн, то частку Сторони-1 буде збільшено до цієї суми (пункт 3 додаткової угоди).
42. На час укладання Договору земельна ділянка, розташована за адресою: вул. Здолбунівська, 2 у м. Києві, загальною площею 15,6331 га, кадастровий номер 8000000000:90:142:0003, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості була у власності держави, розпорядження нею належало до повноважень Київської міської державної адміністрації. Водночас зазначена земельна ділянка перебувала у постійному користуванні боржника.
43. Після припинення права постійного користування боржника земельною ділянкою площею 15,6 га (кадастровий номер 8000000000:90:142:0003), йому передано на праві постійного користування земельні ділянки площею 9,5071 га (кадастровий номер) 8000000000:90:142:0050 та площею 6,1260 га (кадастровий номер 8000000000:90:142:0060), утворені шляхом поділу зазначеної ділянки площею 15,6 га.
44. Рішенням Київської міської ради від 06.07.2017 № 691/2853 затверджено детальний план території в районі Дніпровської набережної, вулиці Здолбунівської, проспекту Петра Григоренка в Дарницькому районі міста Києва.
45. 29.12.2021 Департамент містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав витяг з містобудівної документації від 29.12.2021 № 055-30106 згідно з яким земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050, яка розташована на вул. Здолбунівській, 2 у Дарницькому районі м. Києва, відповідно до детального плану території в районі Дніпровської набережної, вул. Здолбунівської, просп. Петра Григоренка в Дарницькому районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 06.07.2017 №691/2853, потрапляє в межі функціональних зон: територія житлової забудови багатоповерхової, територія громадських будівель та споруд та територія комунально-складська.
46. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2022 №НВ-51008937832022 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050 площею 9,5071 га (об`єкт забудови за Договором) належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, та має цільове призначення: 02.10. Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.
47. Наказом Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.06.2023 №337 відповідно до статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2023 №6293/6334, з урахуванням результату розгляду заяви боржника за реєстраційним номером Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва АМ01:1218-9002-9391-2181 від 26.05.2023 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованою дитячою дошкільною установою, котельнею та пожежно-рятувальною частиною на вул. Здолбунівська, 2 у Дарницькому районі м. Києва.
Короткий зміст рішення місцевого суду
48. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі №910/9030/20 у задоволенні позову Заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України відмовлено.
49. Місцевий господарський суд встановив та зазначив, що:
- обов`язки щодо здійснення конкретних дій, обумовлених предметом договору, фактично покладено на одну сторону - ТОВ "СІФ Інвест" без ознак сумісної діяльності, спільності вкладень або ж поєднаної трудової участі;
- на період будівництва до ТОВ "СІФ Інвест" передається не земельна ділянка, а лише будівельний майданчик, тобто, правовий режим майна не змінюється;
- оскільки, в пп. 4.2.3. Договору сторони дійшли згоди, що Сторона-1 після підписання даного Договору передає Стороні-2 функції Замовника із будівництва Об`єкта, то за таких підстав, вказана обставина є свідченням того, що станом на час виконання Замовником - ТОВ "СІФ Інвест" функцій із будівництва Об`єкта, введення його в експлуатацію та оформлення права власності на частину Об`єкта, а також, сприяння в оформленні права власності на частину Об`єкта Стороною-1, ознаки спільної діяльності у даного договорі відсутні;
- умовами договору передбачена кінцева мета, а саме, отримання у власність як Стороною-1 так і Стороною-2 певних часток Об`єкту будівництва, втім, таку мету не можна вважати спільною, оскільки, як про це вказувалося вище, умови договору не містять визначення саме спільної мети. При тому, суд відзначає, що така мета, як отримання у власність певних часток Об`єкту будівництва не суперечить закону;
- спірний договір не містить елементів підряду/будівельного підряду, оскільки, означений договір не містить в собі таких основних умов, як строк в який підрядник зобов`язується збудувати і здати об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що спірний договір № 40-92 від 29.03.2018 за своєю правовою природою є інвестиційним договором, а елементи зобов`язальних правовідносин, виникнення та існування яких не суперечить положенням актів цивільного та господарського законодавства;
- ДП "КДЗ "Буревісник" є замовником, ТОВ "СІФ Інвест" є інвестором, та після підписання договору відповідно до його пп. 4.2.2. набуло статус функції Замовника із будівництва Об`єкту. Разом з тим, в п. 4.3. Договору сторони погодили, що Сторона-2 не включає майнові права Сторони-1 на частину Об`єкту (об`єкт інвестування), що належить Стороні-1 відповідно до п. 7.1. цього Договору, у перелік об`єктів інвестування в Об`єкті, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво;
- враховуючи, що Статутом ДК "Укроборонпром" не передбачено погодження інвестиційного договору, що укладаються підприємствами-учасниками концерну та те, що спірний Договір не є правочином про спільну діяльність, згідно з якими використовується нерухоме майно, що перебуває в їх господарському віданні чи оперативному управлінні, то правові підстави вважати, що вчинення Договору потребувало попереднього погодження ДК "Укроборонпром" відсутні;
- щодо положень статей 42, 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України щодо єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, суд відзначив, що така єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не стосується багатоквартирного будинку;
- безпідставним є твердження, що до предмету Договору входить вартість права користування земельною ділянкою, у зв`язку із тим, що на момент укладення Договору така земельна ділянка не була оформлена, оскільки право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:90:142:0003, загальною площею 15,6331 га зареєстровано за ДП "КДЗ "Буревісник" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 01.06.2018 (номер запису 26434460), тобто після укладення Договору та після додаткової угоди №01 від 05.04.2018. Крім того, відповідно до інформації наведеної в наказі ДК "Укроборонпром" № 362 від 17.10.2018, балансова вартості списаного майна становить 9,4 млн. грн., в той час як згідно балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017 (форма №1) вартість активів ДП "КДЗ "Буревісник" становить 152 079 тис. грн;
- відсутні правові підстави для висновку про те, що укладення Договору потребувало згоди ДК "Укроборонпром", адже, відповідно до статті 73-2 Господарського кодексу України така згода необхідна у випадку, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, проте зобов`язання ДП "КДЗ "Буревісник", що визначені предметом Договору, не містить грошового вираження та/або не передбачає передачу/відчуження нерухомого майна та/або земельної ділянки.
- матеріали справи не містять жодного належного або допустимого доказу, що ДП "КДЗ "Буревісник" взяло на себе господарське зобов`язання, яке становить 10 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності, та вчинення якого потребує погодження зі сторони уповноваженого органу управління;
- ДК "Укроборонпром" жодних заперечень проти укладення та реалізації Договору не висувало, а тим паче вказувало на відсутність необхідності його погодження;
- з положень Договору не вбачається, що він є правовстановлюючим документом на зазначену земельну ділянку та не є підставою для автоматичного, тобто, поза передбаченою законодавством процедурою, набуття права власності на земельну ділянку;
- оскільки положеннями Договору № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 від 29.03.2018 та Додаткової угоди № 01 від 05.04.2018 не передбачено відчуження та/або передачу у право власності нерухомості та/або земельної ділянки, яка надана ДП "КДЗ "Буревісник" у постійне користування, не передбачено реорганізацію чи ліквідацію юридичної особи та/або вчинення будь-яких дій щодо майнових активів, які належать ДП "КДЗ "Буревісник", то за таких обставин означений договір та додаткова угода не суперечать п. 8 ухвали Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 15/175-б;
- жодних обмежень щодо вчинення Договору в межах справи № 15/175-б введено не було, адже постановою Верховного Суду від 13.09.2018 у справі №15/175-б вжито заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони відчуження нерухомого майна ДП "КДЗ "Буревісник", в той час як списання, демонтаж чи реконструкція існуючих об`єктів державної власності не є відчуженням нерухомого майна державного підприємства в розумінні чинного законодавства України;
- твердження прокурора про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі № 15/175-б було заборонено укладення угод в цілому не відповідає безпосередньому змісту такого судового рішення;
- сама по собі відсутність в змісті Договору визначення порядку і способу погашення кредиторських вимог жодним чином не нівелює фактичних обставин існування реальної можливості погашення кредиторських вимог та закриття провадження у справі про банкрутство ДП "КДЗ "Буревісник" за наслідками реалізації такого правочину;
- твердження Заступника Генерального прокурора про те, що ДП "КДЗ "Буревісник" передало/безоплатно відчужило об`єкти нерухомості державної власності приватному суб`єкту господарювання в порушення наведених норм законодавства та положень Статуту не підтверджуються зібраним в матеріалах справи доказами, а відповідні об`єкти були списані у визначеному законодавством порядку. Також положення оскаржуваних Договору та додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до нього як не передбачають відчуження та/або передачу у право власності нерухомості (нежитлових будівель та споруд), яка належить на праві власності ЖК "Укроборонпром" та закріплена на праві господарського відання за ДП "КДЗ "Буревісник", так і не визначаються вчинення будь-яких дій щодо майнових активів, які належать скаржнику;
- наявність житлового будинку на земельній ділянці державної власності не є підставою для відчуження такої земельної ділянки із державної власності, Договором не передбачено автоматичне (поза законом) відчуження земельних ділянок та/або припинення права ДП "КДЗ "Буревісник" постійного користування земельних ділянок;
- станом на час розгляду цієї справи в її матеріалах відсутні будь-які докази, щоб свідчили про заподіяння збитків власнику земельної ділянки та/або землекористувачу, власником земельної ділянки та землекористувачем не заявлено та не доведено, що їм спричинені будь-які збитки, отже, відсутні законодавчі підстави застосування статті 156 Земельного кодексу України;
- зібрані у матеріалах справи документи свідчать про те, що ДК "Укроборонпром" був обізнаний про наміри боржника та відповідача укласти Договір з метою забудови спірної земельної ділянки до фактичного його укладення, не заперечував щодо вчинення таких дій, а натомість, у відповідь на звернення зазначених осіб вказав на відсутність ознак договору спільної діяльності в такому правочині, відсутність необхідності в окремому погодженні його укладення з боку ДК "Укроборонпром", погодження укладення такого правочину комітетом кредиторів боржника. Крім того, 17.10.2018 ДК "Укроборонпром" прийняв наказ № 362 "Про надання згоди на списання майна ДП "КДЗ "Буревісник", згідно з яким майно підлягало списанню до 01.10.2019. У подальшому 05.06.2023 боржник подав ДК "Укроборонпром" як суб`єкту управління звіт про списання майна (лист вих. № 400/73 від 05.06.2023);
- до моменту укладення Договору № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у м. Києві, Рішенням Київської міської ради від 06.07.2017 № 691/2853 затверджено детальний план території згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050 потрапляє в межі функціональних зон: територія житлової забудови багатоповерхової, територія громадських будівель та споруд та територія комунально-складська;
- у Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка є власником земельної ділянки та в інтересах якої виступає Заступник Генерального прокурора України відсутнє порушене або оспорюване право, адже, останньою було надано ДП "КДЗ "Буревісник" всі рішення, погодження, дозволи та затвердження, які згідно законодавчих та нормативно-правових актів з питань будівництва необхідні для здійснення будівництва.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
50. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 апеляційні скарги Заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 року у справі № 910/9030/20 залишені без задоволення;
рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі №910/9030/20 залишено без змін.
51. Апеляційний господарський суд зазначив, що, у Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка є власником земельної ділянки та в інтересах якої виступає Заступник Генерального прокурора України, відсутнє порушене або оспорюване право, адже, останньою було надано ДП "КДЗ "Буревісник" всі рішення, погодження, дозволи та затвердження, які згідно законодавчих та нормативно-правових актів з питань будівництва необхідні для здійснення будівництва.
52. При тому, місцевий господарський суд правильно зазначив, що нормами чинного законодавства не покладено саме на відповідача обов`язку та не визначено чіткого переліку дій, спрямованих на врегулювання відповідних питань, шляхом звернення до Київської міської державної адміністрації до укладення спірного Договору.
53. Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Сторонами Договору здійснено всі законні дії, які спрямовані на врегулювання відповідних питань (зокрема шляхом звернення до Київської міської державної адміністрації), які могли би унеможливити реалізацію вказаного Договору, проведення забудови та Сторонами Договору дотримано при цьому вимог законодавства.
54. Суд відзначив, що, оскільки при укладенні спірного договору було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу та відповідно отримано таке рішення, тому відповідач мав усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. При цьому, набутий відповідачем майновий інтерес у реалізації Договору шляхом забудови спірної земельної ділянки є майном у розумінні приписів статті 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Тому положення зазначеної норми підлягають застосуванню для захисту визначених правомірних очікувань та майнового інтересу відповідача щодо певного стану речей (у майбутньому), а саме реалізації Договору шляхом проведення забудови спірної земельної ділянки.
55. Щодо дослідження наявності витрат, які здійснив відповідач у зв`язку із виконанням договору, то суд відзначив, що в матеріалах справи доказів проведення відповідних робіт із підготовки земельної ділянки, знесення розташованих на ній об`єктів, вартості таких робіт судом не встановлено. Разом з тим, суд вказав, що в контексті спірних правовідносин, наявність чи відсутність доказів понесення відповідачем витрат у зв`язку із виконанням Договору, не впливає не результат прийнятого рішення, враховуючи сукупність інших доказів, що наявні в матеріалах справи.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ 
56. Заступник Генерального прокурора 21.11.2025 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 у справі № 910/9030/20.
57. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/9030/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025.
58. Фонд державного майна України (далі - заявник) 24.11.2025, засобами електронного зв`язку, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Господарського суду м. Києва від 12.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 у справі № 910/9030/20.
59. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/9030/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2025.
60. Ухвалою Верховного Суду від 15.12.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/9030/20, відкладено вирішення питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 до надходження матеріалів справи до Верховного Суду.
61. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України, об`єднано касаційні скарги в одне касаційне провадження, датою проведення судового засідання визначено 24.03.2026.
62. Ухвалою Верховного Суду від 24.03.2026 відкладено розгляд касаційних скарг заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України на 21.04.2026, 12:00.
63. Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2026, у зв`язку з проходженням суддями Верховного Суду (суддя Погребняк В.Я., суддя Васьковський О.В., суддя Огороднік К.М.) підготовки для підтримання кваліфікації в Національній школі суддів України в період з 20 до 24 квітня 2026, відповідно до розпорядження Верховного Суду № 10/0/9-26 від 15.04.2026, повідомлено учасників справи, що розгляд касаційних скарг заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України відбудеться 05.05.2026, об 12:00.
64. Від представника ТОВ "СІФ Інвест" - Проніна Є.І. надійшов відзив на касаційні скарги Заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України, в якому представник Товариства просив касаційні скарги Заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України - залишити без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та Постанову Північного апеляційного Господарського суду від 23.10.2025 у справі № 910/9030/20 залишити без змін.
65. У відзиві зазначено, що Договір № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 від 29.03.2018 не встановлюється, не припиняється, не змінюється, не порушується право власності ДП "КДЗ "Буревісник" та/або ДК "Укроборонпром" та/або Заступника Генерального прокурора на земельну ділянку та/або нерухоме майно, безпідставним є посилання ДК "Укроборонпром" та Заступника Генерального прокурора на порушення порядку укладення договору про спільну діяльність, оскільки укладений Договір № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 від 29.03.2018 та Додаткова угода № 01 від 05.04.2018 не може розглядатися як договір про сумісну (спільну) діяльність, оскільки обов`язки щодо здійснення конкретних дій, обумовлених Договором, фактично покладено на одну сторону - ТОВ "СІФ Інвест" без ознак сумісної діяльності, спільності вкладень або ж поєднаної трудової участі. Враховуючи викладене вище та те, що скаржники не наводять жодних норм чинного законодавства України, які були порушені судами попередніх інстанцій під час винесення рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 у справі № 910/9030/20 та те, що припущення скаржників є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами, отже касаційні скарги не підлягають задоволенню.
66. У судове засідання 05.05.2026 з`явилися уповноважені представники Офісу Генерального прокурора, Фонду державного майна України та ТОВ "СІФ Інвест", які надали пояснення та заперечення щодо вимог і доводів касаційної скарги. 
67. Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином (докази в матеріалах справи).
68. Верховний Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (05.05.2026) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 05.05.2026. Були відсутні і ніші обставини, що унеможливлювали розгляд справи у судовому засіданні 05.05.2026.
69. Заслухавши думку учасників справи, що були присутні в судовому засіданні 05.05.2026, та зважаючи на те, що явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились. 
70. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 № 4857-IX), Верховний Суд розглядає справу № 910/9030/20 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Заступник Генерального прокурора
71. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначив, що під час ухвалення оскаржуваних судових рішень судами обох інстанцій порушено норми процесуального права (статті 2, 7, 11, 73, 76-79, 86, 236, 237, 277, 316 ГПК України), неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин (статті 203, 215, 1130 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 73-2 ГК України, статті 20, 21, 38, 65, 66, 84, 96, 116, 120 Земельного кодексу України, Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 296 (далі - Порядок № 296), статті 73-2 ГК України, статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").
72. Також скаржник доводив, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки щодо застосування цих норм права в подібних правовідносинах, викладених у постановах: 
- від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21, від 27.07.2022 у справі № 910/7966/21, від 18.04.2018 у справі № 910/4501/17, від 03.11.2020 у справі № 920/611/19, від 16.01.2020 у справі № 922/1362/17, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 11.07.2019 у справі № 910/10673/18 (щодо застосування положень статей 203, 215 ЦК України при вирішенні спорів про визнання договорів недійсними, статті 1130 ЦК України щодо визначення правової природи договору, який містить ознаки договору про спільну діяльність, та застосування положень Порядку № 296); 
- від 23.03.2021 у справі № 916/2380/18, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17, від 15.06.2018 у справі № 916/933/17, від 04.07.2018 у справі № 916/935/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18 (щодо визначення правової природи договору, яка не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому під час оцінки відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків); 
- від 27.07.2022 у справі № 910/7966/21 та від 29.01.2025 у справі № 924/1014/23 (щодо застосування положень Закону України "Про інвестиційну діяльність"); 
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 09.09.2024 у справі № 711/4773/23, від 17.06.2021 у справі № 761/12692/17 (щодо застосування положень статей 203, 215 ЦК України та щодо встановлення наявності підстав для визнання правочину недійсним саме на момент вчинення оспорюваного правочину); 
- від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 10.05.2018 у справі № 924/263/17, від 04.07.2018 у справі № 916/935/17, від 15.06.2018 у справі № 916/933/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 21.06.2019 у справі № 910/22880/17, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17 (щодо відсутності у постійного землекористувача права розпоряджатися земельною ділянкою); 
- від 08.05.2018 у справі № 908/852/17 (щодо суперечності договору вимогам Земельного кодексу України в частині додержання процедури припинення та надання у користування земельних ділянок державної форми власності, зміни цільового призначення земельної ділянки та наявності підстав визнання його недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України); 
- від 03.11.2021 у справі № 10/189-09 (№ 902/186/20) (застосування положень статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та положень статті 73-2 ГК України щодо погодження укладення державним підприємством значного правочину не лише розпорядником майна підприємства-боржника, а й органом його управління); 
- від 19.02.2024 у справі № 567/3/22, від 14.08.2024 у справі № 504/112/22 (щодо застосування статті 3 ЦК України під час надання оцінки діям / поведінці сторін правочину з позиції дотримання принципу добросовісності). 
Фонд державного майна України
73. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначив, що:
- укладання оспорюваного Договору в супереч чинному на той момент Законодавству, метою яких є будівництво об`єктів на спірній земельній ділянці, суперечить визначеним видам та меті діяльності державного підприємства, цільовому призначенню та функціональному використанню земельної ділянки, наданої у постійне користування державному підприємству, що призводить до порушення одного з основних обов`язків землекористувача. Державне підприємство, уклавши оспорюваний Договір, не маючи необхідного обсягу цивільної дієздатності, всупереч наведеним нормам Земельного кодексу України фактично розпорядилось земельною ділянкою для реалізації будівництва, результатом виконання якого є вибуття з державної власності земельної ділянки та порушення цим права власності держави;
- зважаючи на умови договору від 29.03.2018 та визначений нормами чинного законодавства принцип правової єдності земельної ділянки розташованого на ній нерухомого майна, виконання умов і зобов`язань за вказаним договором та додатковою угодою до нього призведе до вибуття земельної ділянки, на якій планується будівництво житлового комплексу, із державної власності або зміни землекористувача в контексті положень статті 42 Земельного кодексу України;
- земельні ділянки дозволено використовувати лише за їхнім цільовим призначенням, яке ні станом на 2017 рік, ні на час укладання правочину не передбачало можливості будівництва багатоквартирного житлового будинку, тому ТОВ "СІФ Інвест" усвідомлюючи та розуміючи положення земельного законодавства України, проявивши достатньо розумну обачність не могло на підставі рішення Київської міської ради від 06.07.2017 № 691/2853 "Про затвердження детального плану території в районі Дніпровської набережної, вул. Здолбунівської, просп. Петра Григоренко в Дарницькому районі м. Києва" розраховувати на можливість реалізації договору із дотриманням вимог земельного законодавства;
- з огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави у право власності ТОВ "СІФ Інвест" на майно у вигляді правомірних очікувань та майнових інтересів у реалізації Договору шляхом організації відповідачем забудови спірної земельної ділянки критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ;
- підставою для касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 у справі № 910/9030/20 у зв`язку з застосуванням положень статті 42 Земельного кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 910/9030/20;
- на момент подання касаційної скарги Фонду відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування статті 73 Господарського кодексу України у справах в яких предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
- ДП "КДЗ "Буревісник" відповідно до інформації наявної у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України є державним підприємством, вищезазначена інформація є відкритою та доступною, що ставить під сумнів добросовісність дій ТОВ "СІФ Інвест" та наявність у нього "правомірних очікувань", оскільки особливості правового статусу майна такого підприємства та особливості вчинення правочинів таким підприємства прямо встановлені законодавством;
- безпідставним є твердження позивачів, що до предмету Договору входить вартість права користування земельною ділянкою, у зв`язку із тим, що на момент укладення Договору така земельна ділянка не була оформлена, а отже і неможливо було встановити вартість права користування цією земельною ділянкою;
- відсутні правові підстави для висновку про те, що укладення Договору потребувало згоди ДК "Укроборонпром", адже, відповідно до статті 73-2 ГК України, така згода необхідна у випадку, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, проте зобов`язання ДП "КДЗ "Буревісник", що визначені предметом Договору, не містить грошового вираження та/або не передбачає передачу/ відчуження нерухомого майна та/або земельної ділянки.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
74. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
75. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
76. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів скаржників, зазначених в пунктах 71 - 72, 73 описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
77. Предметом касаційного оскарження в цій справі є судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду в межах справи про банкрутство позовів про визнання недійсним договору про будівництво житлового комплексу на земельній ділянці державної власності, наданій боржнику в постійне користування, та додаткової угоди до такого договору.
78. Аналізуючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
79. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України.
80. Звертаючись з вимогами про визнання недійсним правочину, заявник згідно з положеннями статей 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для визнання його недійсним.
81. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
82. Водночас частиною третьою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, згідно з якими: при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
83. За приписами статей 2, 13, 76 - 79, 86 ГПК України, керуючись завданнями та принципами господарського судочинства, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, при вирішенні спору суд повинен оцінити надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
84. Відповідно до вимог статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
85. Отже, здійснюючи розгляд справи в касаційному порядку за результатами нового розгляду у цій справі, Верховний Суд у першу чергу звертає увагу на дотримання судами вказівок, які містилися у постановах суду касаційної інстанції, якими цю справу було направлено на новий розгляд.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
86. За змістом постанов Верховного Суду від 22.09.2021 і від 07.11.2023, 23.01.2025, підставами направлення справи на новий розгляд було:
- неналежне дослідження господарськими судами обставин щодо визначення правової природи Договору та додаткової угоди до нього;
- відсутність дослідження та правової оцінки обставинам щодо наявності / відсутності опосередкованого відчуження боржником внаслідок укладення та виконання Договору належного йому майнового права щодо земельної ділянки (яке є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України) за наявності заборони, встановленої ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2011 у справі №15/175-б станом на момент укладення Договору;
- відсутність дослідження та правової оцінки обставинам щодо наявності / відсутності компенсацію на користь держави (зокрема в особі Київської міської державної адміністрації) за відповідну земельну ділянку та / або порядок компенсації вартості ділянки у випадку відчуження побудованого на ній житлового комплексу (його частини) на користь третіх осіб;
- відсутність дослідження обставин справи на предмет належної поведінки органів державної влади щодо земельної ділянки, на якій сторони спірного договору передбачили будівництво житлового комплексу;
- відсутність дослідження та правової оцінки обставинам щодо наявності / відсутності порушення прав та інтересів держави в особі Київської міської державної адміністрації та ДК "Укроборонпром";
- відсутність дослідження та правової оцінки поведінці (діям та / або бездіяльності) Відповідача у контексті легітимності його майнового інтересу на забудову відповідної земельної ділянки на підставі Договору, зокрема, з урахуванням обізнаності його про наявність / відсутність у Боржника як контрагента за Договором певних прав на зазначену земельну ділянку державної власності (в тому числі права її забудови та / або права надавати її для забудови іншим особам згідно з вимогами земельного законодавства), про розташування на земельній ділянці майна, належного державному підприємству, щодо якого відкрито справу про банкрутство тощо;
- відсутність дослідження та правової оцінки обставин, які б свідчили про підписання Київською міською державною адміністрацією Договору або погодження нею в інший спосіб передачі відповідної земельної ділянки на користь Відповідача з метою подальшого будівництва житлового комплексу, не з`ясував дату внесення до Державного земельного кадастру змін цільового призначення зазначеної земельної ділянки.
87. За змістом оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій дослідили зміст спірного Договору № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2, та встановили, що:
- обов`язки щодо здійснення конкретних дій, обумовлених предметом договору, фактично покладено на одну сторону - ТОВ "СІФ Інвест" без ознак сумісної діяльності, спільності вкладень або ж поєднаної трудової участі. При цьому, на період будівництва ТОВ "СІФ Інвест" передається не земельна ділянка, а лише будівельний майданчик, тобто, правовий режим майна не змінюється;
- спірний договір не містить елементів підряду/будівельного підряду, оскільки, означений договір не містить в собі таких основних умов, як строк в який підрядник зобов`язується збудувати і здати об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації;
- спірний договір № 40-92 від 29.03.2018 за своєю правовою природою є інвестиційним договором, а елементи зобов`язальних правовідносин, виникнення та існування яких не суперечить положенням актів цивільного та господарського законодавства;
- Статутом ДК "Укроборонпром" не передбачено погодження інвестиційного договору, що укладаються підприємствами-учасниками концерну, спірний Договір не є правочином про спільну діяльність, згідно з якими використовується нерухоме майно, що перебуває в їх господарському віданні чи оперативному управлінні, тому правові підстави вважати, що вчинення Договору потребувало попереднього погодження ДК "Укроборонпром" відсутні;
- єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не стосується багатоквартирного будинку;
- на момент укладення Договору така земельна ділянка не була оформлена, а отже і не можливо було встановити вартість права користування цією земельною ділянкою;
- не відповідає дійсним обставинам спірних правовідносин твердження ДК "Укроборонпром" про те, що ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становила 58,4% вартості активів цього підприємства.
- відсутні правові підстави для висновку про те, що укладення Договору потребувало згоди ДК "Укроборонпром", оскільки, відповідно до статті 73-2 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) така згода необхідна у випадку, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, проте зобов`язання ДП "КДЗ "Буревісник", що визначені предметом Договору, не містить грошового вираження та/або не передбачає передачу/відчуження нерухомого майна та/або земельної ділянки;
- всі витрати, пов`язані з оформленням та зміною цільового призначення земельної ділянки, а також демонтажем списаних споруд, відповідно до п. 4 додаткової угоди №01 від 05.04.2018 до Договору ТОВ "СІФ Інвест" фінансує у повному обсязі за рахунок власних та/або залучених від третіх осіб коштів. Водночас, на ДП "КДЗ "Буревісник" не покладено жодних грошових зобов`язань. Відтак, ДП "КДЗ "Буревісник", уклавши Договір, не брало на себе господарське зобов`язання, яке становить 10 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності, та вчинення якого потребує погодження зі сторони уповноваженого органу управління;
- ДК "Укроборонпром" жодних заперечень проти укладення та реалізації Договору не висувало, а тим паче вказувало на відсутність необхідності його погодження, що підтверджується відповідним листуванням між ДП та ТОВ "СІФ Інвест";
- аналіз змісту Договору № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 від 29.03.2018 та Додаткової угоди № 01 від 05.04.2018 свідчить про те, що здійснення будівництва житлового комплексу по вул. Здолбунівська, 2 у м. Києві, на умовах, визначених Договором, не є формою відчуження такої земельної ділянки;
- Договором не передбачено вчинення будь-яких дій щодо майнових активів у тому числі земельних ділянок, які належать ДП "КДЗ "Буревісник" або які є у користуванні Підприємства, не передбачено припинення права ДП "КДЗ "Буревісник" постійного користування або відчуження земельних ділянок площею 9,5071 га з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050 та площею 6,1260 га з кадастровим номером 8000000000:90:142:0060, а також не передбачено відчуження та/або передачу у право власності нерухомості (нежитлових будівель та споруд), яка належить на праві власності ДП "Укроборонпром" та закріплена на праві господарського відання за ДП "КДЗ "Буревісник";
- оскільки положеннями Договору № 40-92 про будівництво житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 2 від 29.03.2018 та Додаткової угоди № 01 від 05.04.2018 не передбачено відчуження та/або передачу у право власності нерухомості та/або земельної ділянки, яка надана ДП "КДЗ "Буревісник" у постійне користування, не передбачено реорганізацію чи ліквідацію юридичної особи та/або вчинення будь-яких дій щодо майнових активів, які належать ДП "КДЗ "Буревісник";
- жодних обмежень щодо вчинення Договору в межах справи № 15/175-б введено не було, адже постановою Верховного Суду від 13.09.2018 у справі №15/175-б вжито заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони відчуження нерухомого майна ДП "КДЗ "Буревісник", в той час як списання, демонтаж чи реконструкція існуючих об`єктів державної власності не є відчуженням нерухомого майна державного підприємства в розумінні чинного законодавства України;
- сама по собі відсутність в змісті Договору визначення порядку і способу погашення кредиторських вимог жодним чином не нівелює фактичних обставин існування реальної можливості погашення кредиторських вимог та закриття провадження у справі про банкрутство ДП "КДЗ "Буревісник" за наслідками реалізації такого правочину;
- твердження Заступника Генерального прокурора, що дії ДП "КДЗ "Буревісник", спрямовані на ініціювання питання про списання основних фондів державного підприємства мали на меті підготовку будівельного майданчику, є необґрунтованим, адже висновками експертної установи було підтверджено знаходження їх в непридатному стані, що в силу скрутного фінансового становища підприємства очевидно не мало інших шляхів вирішення окрім як списання з метою послідуючого залучення інвестиції для покриття боргів та реанімації діяльності заводу;
- положення оскаржуваних Договору та додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до нього не передбачають жодного відчуження та/або передачу у право власності нерухомості (нежитлових будівель та споруд), яка належить на праві власності ЖК "Укроборонпром" та закріплена на праві господарського відання за ДП "КДЗ "Буревісник", та не визначають вчинення будь-яких дій щодо майнових активів, що належать ДП "КДЗ "Буревісник";
- наявність житлового будинку на земельній ділянці державної власності не є підставою для відчуження такої земельної ділянки із державної власності. Тобто, відсутні законодавчі підстави встановлювати у Договорі норми, які передбачають компенсацію на користь держави (зокрема в особі Київської міської державної адміністрацій) за відповідну земельну ділянку, у зв`язку із тим, що Договором не передбачено автоматичне (поза законом) відчуження земельних ділянок та/або припинення права ДП "КДЗ "Буревісник" постійного користування земельних ділянок;
- підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначені законодавством. Станом на час розгляду даної справи в її матеріалах відсутні будь-які докази, щоб свідчили про заподіяння збитків власнику земельної ділянки та/або землекористувачу. Більш того, власником земельної ділянки та землекористувачем не заявлено та не доведено, що їм спричинені будь-які збитки, тому відсутні законодавчі підстави застосування статті 156 Земельного кодексу України;
- до моменту укладення Договору № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у м. Києві, Рішенням Київської міської ради від 06.07.2017 № 691/2853 затверджено детальний план території згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050 потрапляє в межі функціональних зон: територія житлової забудови багатоповерхової, територія громадських будівель та споруд та територія комунально-складська. Тобто, до моменту укладення Договору, Київська міська рада встановила, що зазначена земельна ділянка є територією саме житлової забудови багатоповерхової;
- Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) надала сторонам Договору всі рішення, погодження, дозволи та затвердження, які згідно законодавчих та нормативно-правових актів з питань будівництва видаються саме Київською міською радою (Київською міською державною адміністрацією) для здійснення будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованою дитячою дошкільною установою, котельнею та пожежно-рятувальною частиною на вул. Здолбунівська, 2 у Дарницькому районі м. Києва на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050, площею 9.5071 га (яка згідно Договору № 40-92 від 29.03.2018 про будівництво житлового комплексу по вул. Здолбунівській, 2 у м. Києві підлягає забудові);
- в матеріалах справи докази проведення відповідачем відповідних робіт із підготовки земельної ділянки, знесення розташованих на ній об`єктів, вартість таких робіт судом не встановлено.
88. Водночас, скаржники у порядку, визначеному положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, не спростували під час неодноразового розгляду цієї справи як судами попередніх інстанцій, так і в під час попередніх розглядів цієї справи обставини, про які зазначено вище, а доводи скаржників фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин, яким вже була надана оцінка судів попередніх інстанцій у цій справі.
89. Верховний Суд неодноразово (зокрема у постанові від 07.11.2023 у цій справі) звертав увагу на необхідність застосування принципу належного врядування суб`єктами владних повноважень у їх діяльності під час вирішення питань щодо виникнення, зміни і припинення суб`єктивних прав та інтересів людини. Як правило, це стосується якості адміністративних рішень та ефективності їх дій.
90. Принципи належного адміністрування, що є основою належного врядування, закріплені, зокрема в Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи CM/Rec(2007)7 щодо доброї адміністрації (належного адміністрування) від 20.06.2007, і неодноразово були предметом аналізу Європейського суду з прав людини через призму тлумачення статей Конвенції.
91. ЄСПЛ серед них виділяє, зокрема, такі принципи як: об`єктивність і неупередженість (стаття 4: рішення ЄСПЛ у справі "Ahmed and Others v. The United Kingdom" від 02.09.1998); пропорційність (стаття 5: рішення у справах "Hutten-Czapska v. Poland" від 19.06.2006, "Soering v. The United Kingdom" від 07.07.1989, "Xintaras v. Sweden" від 22.06.2004); право бути почутим (статті 14, 15: рішення ЄСПЛ у справах "Buscemi v. Italy" від 16.09.1999, "McMichael v. The United Kingdom" від 24.02.1995); право нa доступ (стаття 13: рішення у справах "Kuharecalias Kuhareca v. Latvia" від 07.12.2004, "Markov and Markova v. Ukraine" від 13.10.2015); право нa участь (стаття 15: рішення у справах "Hatton and Others v. The United Kingdom" від 08.07.2003, "Taskin and Others v. Turkey" від 10.11.2004); відповідальність і виконання (стаття 23: рішення ЄСПЛ у справах "De Souza Ribeiro v. France" від 13.12.2012, "Jabari v. Turkey" від 11.07.2000, "Rysovskyy v. Ukraine" від 20.10.2011).
92. З огляду на зміст зазначених судових рішень ЄСПЛ органам публічної влади важливо дотримуватися цих принципів, які, зокрема, передбачають, що, коли йдеться про питання загального інтересу, то вони повинні діяти вчасно та в належний спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу та не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Тому принципи належного врядування можуть не тільки покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно та законно, виправляючи свою помилку, а і, як наслідок, потребувати виплати особі відповідної компенсації.
93. Позивачі вказують на порушення внаслідок укладення Договору прав та інтересів держави в особі Київської міської державної адміністрації та ДК "Укроборонпром", яке полягає у відсутності погодження з ними вчинення таких дій (забудови спірної земельної ділянки) в рамках його реалізації.
84. Разом з тим, зібрані у матеріалах справи докази та встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать про те, що ДК "Укроборонпром" був обізнаний про наміри боржника та відповідача укласти Договір з метою забудови спірної земельної ділянки до фактичного його укладення, не заперечував щодо вчинення таких дій, а натомість, у відповідь на звернення зазначених осіб вказав на відсутність ознак договору спільної діяльності в такому правочині, відсутність необхідності в окремому погодженні його укладення з боку ДК "Укроборонпром", погодження укладення такого правочину комітетом кредиторів боржника. 
95. Також, з огляду на наявність відповідного рішення Київської міської ради від 06.07.2017 № 691/2853 щодо затвердження детального плану території згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0050 потрапляє в межі функціональних зон: територія житлової забудови багатоповерхової, територія громадських будівель та споруд та територія комунально-складська, відповідач міг розраховувати на можливість реалізації Договору (в разі укладення) із дотриманням вимог земельного законодавства, відповідач міг очікувати у подальшому певних дій від відповідних державних органів, що зумовило його участь у відповідних правовідносинах шляхом укладення правочину з боржником. 
96. Водночас, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що у Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка є власником земельної ділянки та в інтересах якої виступає Заступник Генерального прокурора України, відсутнє порушене або оспорюване право, оскільки останньою було надано ДП "КДЗ "Буревісник" відповідні рішення, погодження, дозволи та затвердження, які згідно законодавчих та нормативно-правових актів з питань будівництва необхідні для здійснення будівництва.
97. У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, справі "Щокін проти України" від 14.10.2010, справі "Сєрков проти України" від 07.07.2011, справі "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, справі "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2004) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суду з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
98. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
99. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
100. Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".
101. Крім того, у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, Рішення від 20.10.2011, набуло статусу остаточного 20.01.2012) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
102. Суд враховує, що набутий в межах укладеного договору та вчинених відповідачем дій майновий інтерес у реалізації Договору шляхом забудови спірної земельної ділянки є майном у розумінні приписів статті 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Тому положення зазначеної норми підлягають застосуванню для захисту визначених правомірних очікувань та майнового інтересу відповідача щодо певного стану речей (у майбутньому), а саме реалізації Договору шляхом проведення забудови спірної земельної ділянки.
103. Відтак, прийняття рішення про недійсність Договору з підстав порушення інтересів держави в особі позивачів в цьому випадку свідчитиме про необґрунтоване (незаконне) втручання державного органу в право власності відповідача на майно у вигляді правомірних очікувань та майнових інтересів, яке зумовить їх припинення.
104. Враховуючи викладене вище, а також встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
105. Інші доводи скаржників, зазначені у касаційних скаргах зводяться до необхідності надання оцінки та переоцінки доказів, дослідження та встановлення обставин справи, що відповідно до положень частин другої, третьої статті 300 ГПК України, не входить у межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
106. Колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
107. З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України не підлягають задоволенню, а оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
108. Відповідно до пункту другого частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
109. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України). Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
110. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та залишення оскаржуваних судових рішень без змін.
Щодо судових витрат
111. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та відмову у задоволенні касаційної скарги, сплата судового збору покладається на скаржників.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника Генерального прокурора та Фонду державного майна України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 залишити без задоволення у справі № 910/9030/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий В.Я. Погребняк 
Судді О.В. Васьковський К.М. Огороднік