Справа № 541/3893/25
Номер провадження 2-о/541/13/2026

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

01 травня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи – Білоус В.В., Литвишко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Миргородського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, - 

В с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, яку в подальшому було уточнено, про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначає, що втратила свій паспорт громадянина України колишнього СРСР зразка 1974 року, нового паспорту громадянина України ніколи не отримувала. У серпні 2025 року вона звернулася до УДМС у Полтавській області з метою оформлення паспорта громадянина України. У відповідь на вищезазначене звернення отримала повідомлення, що відділом внутрішніх справ Миргородського міськрайвиконкомів її було документовано паспортом громадянина України колишнього СРСР зразка 1974 року, паспортом громадянина України не документовано. Зазначено, що після встановлення належності до громадянства України, при зверненні до територіального підрозділу ДМС, поданні визначених Порядком 302 документів, а також документів, що підтверджують належність до громадянства України, буде сформована заява-анкета для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України. Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України необхідне їй для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України. У неї немає будь-якої іншої можливості, аніж як в судовому порядку встановити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.
23 жовтня 2026 року Управлінням ДМС України у Полтавській області надано пояснення на заяву ОСОБА_1 .. Зазначено, що 07 серпня .2025 року громадянка ОСОБА_4 звернулася до Миргородського відділу з заявою про документування паспортом громадянина України. Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відомості щодо реєстрації місця проживання, видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Для перевірки наданої заявником інформації УДМС здійснено запити до територіальних органів ДМС в областях (відомості про оформлення паспорта громадянина колишнього СРСР). За результатами розгляду вказаної заяви не було встановлено належність до громадянства України громадянки ОСОБА_4 та рекомендовано надати документи, що підтверджують належність до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України», а саме постійне проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991 рік. В УДМС наявна заява про видачу паспорта громадянина CPCP ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була документована 14.06.1991 року. Просили врахувати дане пояснення при розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.28-49).
В судовому засідання заявниця підтримала свою заяву та просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_5  вказала, що прізвище заявниці « ОСОБА_6 », тоді як дошлюбне – « ОСОБА_7 ». При вирішенні питання про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_8 на території України станом на 24 серпня 1991 року покладалася на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09 квітня 1975 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Комишня Миргородського району Полтавської області (а.с.5).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 04 вересня 1992 року (а.с.4 справа 2-288 Миргородського районного суду Полтавської області, арх.№1371).
Рішенням Миргородського районного суду від 16 серпня 2000 року шлюб, зареєстрований 04 вересня 1992 року між ОСОБА_9 , 1967 р.н., та ОСОБА_10 , 1975 р.н., які мають двох неповнолітніх дітей, розірвано (а.с.15 справа 2-288,2000 р. Миргородського районного суду Полтавської області, арх.№1371).
Відповідно до довідки №1383 від.07.08.2025, виданої виконавчим комітет Комишняської селищної ради Миргородського району Полтавської області, станом на 01.01.1996, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9)
Управлінням ДМС України в Полтавській області до пояснень на заяву ОСОБА_8 про встановлення факту постійного проживання на території України долучено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була документована 14 червня 1991 року.
Як вбачається зі змісту повідомлення Управління ДМС у Полтавській області №Б-7/6/5332-25/5332/7-25 від 29.08.2025, адресованого ОСОБА_4 , перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 14.06.1991 була документована паспортом громадянина України колишнього СРСР зразка 1974 року НОМЕР_3 . Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відомості щодо реєстрації місця проживання, видачі документів, що посвідчують особу ОСОБА_4 , підтверджують громадянство України чи спеціальний статус відсутні. За результатами розгляду вказаної заяви не було встановлено належність ОСОБА_4 до громадянства України. Останньою не подано документи, що підтверджують належність до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України», а саме постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с.30-31).
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України, зокрема, є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
У частині другій цієї статті вказано, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.
Встановлення належності особи до громадянства України це - визнання особи громадянином України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави.
Відповідно до п.п. «а» п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року.
Отже, єдиним способом встановити належність до громадянства України та отримати паспорт громадянина України у заявника є звернення до суду. Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявниця, має юридичне значення.
Суд виходить з вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, за якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів, які у своїй сукупності підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24.08.1991, а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись 293, 315 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Миргородського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Заявник – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ..
Заінтересована особа – Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження: пров. Шкільний, 4, м. Полтава, 36003, код ЄДРПОУ 37829297.

Суддя:	  	О. М. Дністрян