ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 742/1171/26 Суддя першої інстанції: Фетісова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючий суддя Говорун О.В.
судді: Попова О.Г., Чуприна О.В.

Секретар судового засідання Дімінська О.О.

Позивач - ОСОБА_1 .
Відповідач - Департамент патрульної поліції.

Особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 .
Оскаржуване судове рішення - рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.03.2026.

Повне рішення складено 27.03.2026.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6678641 від 17.02.2026;
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності події та ознак складу адміністративного правопорушення.
Рішенням суду першої інстанції від 27.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем доведено перевищення позивачем швидкості руху в межах населеного пункту - Чортків а/д 392км, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові, яка прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а отже є законною та скасуванню не підлягає.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи та досліджено докази.
Зокрема, зазначив, що перевищення дозволеної швидкості руху саме в населеному пункті не підтверджено належними, допустимими й достатніми доказами. Координати, на які послався відповідач не доводять місце перебування автомобіля позивача в межах населеного пункту. Також апелянт зазначив, що фотознімок із TruCam не містить дорожніх знаків 3.29, 3.31, 5.49 чи 5.50, не містить об`єктивних ознак міської забудови та не підтверджує, що на місці фіксації діяв саме швидкісний режим 50 км/год. Більше того, у полі зору приладу перебуває ще один транспортний засіб, а це посилює сумнів щодо того, який саме автомобіль був об`єктом вимірювання.
Департамент патрульної поліції подав відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого зазначає, що судом першої інстанції досліджено належним чином всі обставини справи та винесено обґрунтоване рішення. При цьому, відповідач звертає увагу, що докази, які додає позивач до апеляційної скарги розгляду не підлягають, оскільки вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції. Вказані документи позивач зобов`язаний був подати разом із позовною заявою, або ж в процесі розгляду справи, попередньо заявивши клопотання про долучення таких доказів, клопотання поновлення строків на подання доказів та причини поновлення такого терміну.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2026 інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Робак Л.П. винесено постанову серія ЕНА №6678641 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 340,00 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 14.02.2026 об 11 год. 17 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом PEUGEOT 408, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті - м. Чортків а/д 392 км рухалась зі швидкістю 94 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 001012. До постанови додається фото порушення, відео з нк 473539, 472558. Водій вказаного ТЗ не дотрималась вимог п.12.9. б ПДР (порушення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачені знаками 3.29, 3.31, 30.3.), що свідчить про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до ст. 14 Закону №3353-ХІІ, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. 
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 ПДР).
Згідно з п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 5.49 ПДР України визначені вимоги до знаку "Початок населеного пункту", який має містити найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1-3 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VII (далі - Закон № 580-VII) встановлено, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з ст. 40 Закону № 580-VII, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Отже, положеннями статей 31, 40 Закону № 580-VII передбачено можливість використання поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. 
Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що лазерний вимірювач швидкості TruCam є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, факт руху автомобіля, яким керувала позивач зі швидкістю 94 км/год, підтверджується наявним в матеріалах справи відеодоказом та фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM (серійний номер ТС001012) (а.с. 44). 
На вказаний засіб вимірювальної техніки Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.21012 виданий сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012 (а.с. 51).
Лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС001012 пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/35386, чинного до 21.11.2026 (а.с. 55).
Згідно наявного в матеріалах справи копії листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вбачається, що міжповірочний інтервал вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки У3197-12) становить 1 рік (а.с. 53 зворот - 54).
Вищевикладене свідчить про те, що факт руху транспортного засобу PEUGEOT 408, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала позивачка, зі швидкістю 94 км/год, що було зафіксовано працівниками поліції з використанням визначеного законодавством засобу вимірювання швидкості, який має сертифікат та пройшов відповідну повірку. 
Колегія суддів приходить до висновку, що надані відповідачем докази вчинення правопорушення є достатніми для висновку яке правопорушення були вчинено та ким саме.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, наявні у матеріалах справи відомості щодо розташування пристрою TruCam Serial No: TC001012, Measured Speed: 94 km/h (APP), Measured Distance: 510.1 m, Speed Limit: 50 km/h, Street Name: A Д M-19 392KM (Code: n/a), Latitude: 49°01'13.4"N, Longitude: 25°50'14.1"E, дають підстави достеменно вважати, що фіксація перевищення швидкісного обмеження в 50 км/год під час руху ТЗ позивача здійснювалася працівниками патрульної поліції в межах населеного пункту - м.Чортків. 
До висновків щодо можливості використання в якості доказової бази відомостей Google Maps дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20.06.2023 у справі № 420/4540/22.
Виходячи з наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що відповідачем було зафіксовано швидкість руху транспортного засобу, яким керувала позивачка, поза межами населеного пункту (де відповідно до ПДР для легкового автомобіля дозволена швидкість становить 90 км/год, а враховуючи перевищення позивачем швидкісного обмеження на 4 км/год склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній).
Доводи апелянта про відсутність на фотознімках, виконаних за допомогою TruCam, дорожніх знаків 3.29, 3.31, 5.49 чи 5.50, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно наявних в матеріалах справи відомостей Google Maps (координати 49°01'13.4"N, 25°50'14.1"E) вбачається, що позивач рухалася в межах населеного пункту «Чортків» в зоні дії відповідного дорожнього знаку. 
Колегією суддів також враховано, що згідно з наявними в матеріалах справи відомостями (а.с. 56-57) на ділянці дороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» км 327+189 - 446+567 підтверджується розташування дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту».
Наведені вище обставини в сукупності свідчать про вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в межах населеного пункту - м. Чортків, та відповідно в межі дії дорожнього знаку 5.49 «Чортків». 
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що незалежно від наявності дорожніх знаків 3.29, 3.31, водії зобов`язані виконувати вимоги Правил дорожнього руху щодо дотримання дозволеної швидкості руху в населеному пункті, початок якого позначений дорожнім знаком 5.49.
Встановлення дорожніх знаків 3.29, 3.31 не є обов`язковим разом із дорожніми знаками 5.49 та 5.50, які позначають початок та кінець населеного пункту.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що автомобіль марки PEUGEOT 408, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала позивачка, рухався у межах населеного пункту - м. Чортків із швидкістю 94 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості в межах населеного пункту, а отже позивачкою було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, що доведено відповідачем належними засобами доказування.
За таких обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі серія ЕНА 6678641 прийнята відповідачем відповідно до норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає.
Доводи та заперечення апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 286, 308, 322, КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.03.2026 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О.В. Говорун

Судді О.Г. Попова

О.В. Чуприна