ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/11/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі
за позовом першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, - Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державний реєстратор Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольга Володимирівна, 
про скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності та витребування земельних ділянок.

У судовому засіданні взяли участь: прокурор - Цимбалістий Т. О. та представник відповідача - Остапенко І. О. 

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. Перший заступник керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області (далі - позивач та/або Міськрада) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (далі - ТОВ «Вільховатське» та/або відповідач), в якому просив:
1) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75508033 від 11.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885405:05:001:0035.
2) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75508416 від 11.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885405:05:001:0036.
3) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75508257 від 11.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885401:01:001:0270;
4) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75508599 від 11.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885400:00:008:0041;
5) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75546020 від 15.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885400:00:006:0236;
6) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75546135 від 15.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885401:01:001:0290;
7) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75546255 від 15.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885401:01:001:0273; 
8) скасувати рішення державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» (індексний номер: 75546361 від 15.10.2024) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321885401:01:001:0338;
9) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське», на земельну ділянку площею 12,4 га з кадастровим номером 5321885405:05:001:0035, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2024 (номер запису 57070588), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3022447853218);
10) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 17,9 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0270, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2024 (номер запису 57070740), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3022454453218);
11) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 16,3 га з кадастровим номером 5321885405:05:001:0036, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2024 (номер запису 57070885), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3022460453218);
12) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 19,9774 га з кадастровим номером 5321885400:00:008:0041, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2024 (номер запису 57071051), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3022466953218);
13) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 1,36 га з кадастровим номером 5321885400:00:006:0236, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2024 (номер запису 57103039), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3023827753218);
14) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 5,25 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0290, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2024 (номер запису 57103121), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3023832353218);
15) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 4,374 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0273, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2024 (номер запису 57103210), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3023837553218);
16) скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ТОВ «Вільховатське» на земельну ділянку площею 1,955 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0338, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2024 (номер запису 57103297), з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3023842853218);
17) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 12,4 га з кадастровим номером 5321885405:05:001:0035, вартістю 197201,39 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
18. Витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 16,3 га з кадастровим номером 5321885405:05:001:0036 (вартість 608 915,29 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.
19) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 17,9 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0270 (вартість 668 683,93 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
20) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 19,9774 га з кадастровим номером 5321885400:00:008:0041 (вартість 324 683,81 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
21) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 1,36 га з кадастровим номером 5321885400:00:006:0236 (вартість 38 833,31 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
22) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 5,25 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0290 (вартість 177 762,33 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
23) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська,42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 4,374 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0273 (вартість 148 101,42 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області;
24. витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181, адреса: вул. Решетилівська, 42, м. Полтава, 36007) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 1,955 га з кадастровим номером 5321885401:01:001:0338 (вартість 66 195,31 грн), яка розташована в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.
1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор посилався на те, що не маючи жодних законних підстав ТОВ «Вільховатське» звернулося до Державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Кабаченко Ольги Володимирівни (далі - державний реєстратор) за реєстрацією права власності на вісім спірних земельних ділянок. Державний реєстратор під час здійснення державної реєстрації відповідних прав за відповідачем не перевірив наявності необхідних документів для проведення реєстрації та їх відповідність чинному законодавству, що є порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і підставою для скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності. При цьому, посилаючись на положення статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Прокурор вказував на незаконне вибуття спірних земельних ділянок із комунальної власності, що є підставою для їх витребування. Водночас у позовній заяві Прокурор заперечував правонаступництво ТОВ «Вільховатське» та зазначив, що реєстрація права власності на землю, що належало підприємству на праві колективної власності, без відповідних рішень уповноважених органів суперечить чинному законодавству. 
1.3. 30.01.2025 від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечив проти позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність порушень державного реєстратора при вчиненні реєстраційних дій. Зауважував, що ТОВ «Вільховатське» є правонаступником Акціонерного товариства «Вільховатське» (Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське»).
Стверджує, що право власності на землю, набуте відповідачем на підставі Державного акта на право колективної власності серія ПЛ № 00002 від 29.12.1994, не припинено.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 29.12.1994 Кобеляцька районна рада народних депутатів видала акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1. Акціонерному товариству «Вільховатське» передано землі загальною площею 1869,2 га у колективну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, які розташовані на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.
Відповідно до витягу з ЄДРПОУ 21.07.1997 створено Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181) (далі - АТЗТ «Вільховатське»), про що у відповідному реєстрі внесено запис 21.03.2007 за № 15661200000000420.
10.04.2023 проведена державна реєстрація припинення юридичної особи - АТЗТ «Вільховатське» в результаті її реорганізації № 1005661120019000420.
Відповідно до витягу з ЄДРПОУ 10.04.2023 проведена державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальність «Вільховатське» (ЄДРПОУ 03771181).
08.10.2024 та 10.10.2024 ТОВ «Вільховатське», використовуючи копію державного акта від 29.12.1994 серії ПЛ № 00002, із записом про реєстрацію в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 1 та передавального акта АТЗТ «Вільховатське» від 17.03.2023 звернулося до державного реєстратора, яка 11.10.2024 та 15.10.2024 прийняла рішення про реєстрацію права власності на вісім земельних ділянок загальною площею 79,5164 га з кадастровими номерами 5321885405:05:001:0035 (рішення 75508033, реєстраційний номер об`єкта 3022447853218), 5321885405:05:001:0036 (рішення 75508416, реєстраційний номер об`єкта 3022460453218), 5321885401:01:001:0270 (рішення 75508257, реєстраційний номер об`єкта 3022454453218), 5321885400:00:008:0041 (рішення 75508599, реєстраційний номер об`єкта 3022466953218), 5321885400:00:006:0236 (рішення 75546020, реєстраційний номер об`єкта 3023827753218), 5321885401:01:001:0290 (рішення 75546135, реєстраційний номер об`єкта 3023832353218), 5321885401:01:001:0273 (рішення 75546255, реєстраційний номер об`єкта 3023837553218), 5321885401:01:001:0338 (рішення 75546361, реєстраційний номер об`єкта 3023842853218) за ТОВ «Вільховатське».
3. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.1. Господарський суд Полтавської області рішенням від 05.08.2025 у справі № 917/11/25 (суддя Сірош Д. М.) позов задовольнив.
3.2. Рішення місцевого господарського суду арґументовано тим, що державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації права власності за ТОВ «Вільховатське» на спірні земельні ділянки не перевірено наявності необхідних документів для проведення реєстрації та їх відповідності чинному законодавству, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим рішення державного реєстратора від 11.10.2024 та 15.10.2024 про державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське» підлягають скасуванню. Місцевий господарський суд зазначив, що законодавцем як на момент проведення спірних реєстраційних дій, так і після набрання чинності змінами до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» допускалася можливість передання у власність землі, що перебувала у колективній власності неприпиненого сільськогосподарського підприємства, лише у порядку, визначеному законом, проте, у цьому випадку при реєстрації права власності на спірні земельні ділянки відповідного порядку дотримано не було. Враховуючи, що реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське» відбулася без дослідження документів заявника на предмет їх відповідності вимогам законодавства, без визначення факту виникнення у заявника права на майно та за відсутності визначених законодавством підстав, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідно до приписів статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності за ТОВ «Вільховатське» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5321885405:05:001:0035, 5321885405:05:001:0036, 5321885401:01:001:0270, 5321885400:00:008:0041, 5321885400:00:006:0236, 5321885401:01:001:0290, 5321885401:01:001:0273, 5321885401:01:001:0338 підлягає скасуванню одночасно з припиненням речових прав. Місцевий господарський суд також вказав, що земельні ділянки, які незаконно вибули із комунальної власності у власність ТОВ «Вільховатське», підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння на користь Міськради, що є належним способом захисту. Також суд першої інстанції на підставі наявних матеріалів справи відхилив доводи відповідача щодо правонаступництва.
3.3. Східний апеляційний господарський суд постановою від 15.01.2026 (Гетьман Р. А. - головуючий, судді: Россолов В. В., Склярук О. І.) рішення Господарського суду Полтавської області від 05.08.2025 у справі № 917/11/25 скасував; прийняв нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; стягнув з Полтавської обласної прокуратури на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 105 146,69 грн. 
3.4. Апеляційний господарський суд, з огляду на положення статей 387 та 388 ЦК України, спрямованість позову Прокурора на повернення спірного майна у комунальну власність, вказав, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора та скасування державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки є неефективними способами захисту, що саме по собі є підставою для відмови у позові в цій частині.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння відповідача, апеляційний господарський суд виходив із того, що Прокурором недоведено порушення прав позивача. Апеляційний господарський суд наголосив на відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки вибули із власності позивача та перебувають в іншої особи без належної законної правової підстави, що могло б стати правовою підставою для віндикаційної вимоги.
4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
4.1. Не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 917/11/25, Прокурор звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить цю постанову скасувати, а рішення Господарського суду Полтавської області від 05.08.2025 - залишити в силі.
4.2. Скаржник наголошує, що наявні підстави касаційного оскарження постанови, визначені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
4.3. Так, на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник наголошує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків щодо застосування: 
положень статті 16 ЦК України щодо ефективного способу захисту, викладених у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 22.10.2019 у справі № 923/876/26, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 30.08.2022 у справі № 914/1658/15, від 31.08.2022 у справі № 914/970/20, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 03.08.2022 у справі № 645/3067/19, від 17.08.2022 у справі № 450/441/19, від 20.08.2022 у справі № 597/977/21, від 28.06.2023 у справі № 906/402/21;
положень статті 4 ГПК України, статті 15, частин першої, другої статті 16, статті 387 ЦК України, пунктів 21, 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, статті 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» щодо порушеного права та ефективного способу захисту у виді витребування майна, викладених у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, від 20.12.2022 у справі № 924/250/19, від 13.09.2022 у справі № 925/461/21, від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 21.12.2021 у справі № 917/258/19, від 21.09.2021 у справі № 906/622/21, від 13.09.2022 у справі № 912/929/21, від 15.01.2025 у справі № 911/2506/23, від 19.07.2023 у справі № 906/987/21, від 30.09.2025 у справі № 911/2420/23, від 28.06.2023 у справі № 906/402/21, від 15.02.2023 у справі № 525/491/20, від 21.09.2022 у справі № 530/467/21, від 06.06.2023 у справі № 371/153/22, від 24.01.2024 у справі № 379/818/22, від 02.04.2025 у справі № 906/243/24, від 13.02.2025 у справі № 911/681/24, від 31.08.2021 у справі № 925/1179/20. 
4.4. ТОВ «Вільховатське» надало на адресу суду заяву, в якій просить судове засідання перенести на іншу дату у зв`язку з участю представника у кримінальній справі № 531/577/25.
4.5. У відзиві ТОВ «Вільховатське» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. 
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувану постанову в межах доводів та вимог касаційної скарги.
5.3. Як зазначалося вище, предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Міськради до ТОВ «Вільховатське» про скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності та витребування земельних ділянок. 
У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
У статті 2 ГПК України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Отже, завданням господарського судочинства є ефективний захист саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів. Такий захист можливий за умови, що права чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують господарське законодавство для такого захисту.
Таким чином, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). 
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ГПК України).
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Отже, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 28). 
Так само підставою для відмови у позові є відсутність у позивача того права чи законного інтересу, про який він стверджує.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.
Таким чином, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, зокрема, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а отже, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).
Відповідно до принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. 
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. 
Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 686/20282/21).
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 39 постанови від 26.02.2020 у справі № 304/284/18 та пункті 8.10 постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).
Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення (схожий висновок Велика Палата Верховного Суду сформолювала у пункті 80 постанови від 18.12.2024 у справі № 907/825/22).
Разом із цим варто звернути увагу, що згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень статті 282 ГПК України мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити, зокрема: доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним приписам процесуального закону, позаяк не містить посилань на дослідження обставин справи та наявних у ній доказів, а також спростування висновків суду першої інстанції.
Як зазначалось вище, місцевим господарським судом було встановлено, що:
- ТОВ «Вільховатське», використовуючи копію державного акта від 29.12.1994 серії ПЛ № 00002, з запис про реєстрацію в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 1 та копію передавального акта АТЗТ «Вільховатське» від 17.03.2023 звернулося до державного реєстратора з відповідною заявою про державну реєстрацію прав; 
- за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором на підставі рішень від 11.10.2024 та 15.10.2024 відкрито розділи щодо земельних ділянок та зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки за TOB «Вільховатське»;
- оскаржувані рішення про державну реєстрацію прийняті на підставі копії державного акта на право колективної власності серія ПЛ № 00002 від 29.12.1994, передавального акта АТЗТ «Вільховатське» від 17.03.2023, відомостей з Державного земельного кадастру від 16.09.2024;
- відомості з Державного земельного кадастру від 16.09.2024 не містили відомостей про зареєстровані речові права на земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське» або АТЗТ «Вільховатське»;
- передавальний акт АТЗТ «Вільховатське» від 17.03.2023 не містить відомостей щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5321885405:05:001:0035, 5321885405:05:001:0036, 5321885401:01:001:0270, 5321885400:00:008:0041, 5321885400:00:006:0236, 5321885401:01:001:0290, 5321885401:01:001:0273, 5321885401:01:001:0338;
- у державному акті на право колективної власності серія ПЛ № 00002 від 29.12.1994 не можливо встановити належність спірних земельних ділянок, на які ТОВ «Вільховатське» зареєструвало право власності до земель товариства, оскільки межі земель, що включені до зазначеного державного акта, не встановлені в натурі (на місцевості).
Наведені обставини, на думку суду першої інстанції, підтверджують, що вказані документи, в тому числі і державний акт на право колективної власності серія ПЛ № 00002 від 29.12.1994 в силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не могли слугувати підставою для реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське».
Тобто державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації права власності за ТОВ «Вільховатське» на спірні земельні ділянки не перевірено наявності необхідних документів для проведення реєстрації та їх відповідності чинному законодавству, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Крім цього, місцевий господарський суд установив, що усупереч нормам чинного законодавства у цьому випадку під час проведення спірної державної реєстрації факт переходу права власності на спірні земельні ділянки до ТОВ «Вільховатське» установлений не був.
Отже, за висновками місцевого господарського суду, на момент реєстрації права власності на спірні земельні ділянки ТОВ «Вільховатське» як юридична особа не мало необхідного обсягу цивільної правоздатності та дієздатності для набуття речових прав на майно.
Таким чином, місцевий господарський суд виснував, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Вільховатське» всупереч тому, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством, та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, чим порушено положення статей 10, 18, 23,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Водночас, розглядаючи спір у цій справі місцевий господарський суд установив, що спірні земельні ділянки розташовані на території Кобеляцької територіальної громади і належать до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Ураховуючи наведене, місцевий господарський суд виснував, що належний власник спірних земельних ділянок - Міськрада позбавлена відповідних прав на них, з огляду на те, що такі ділянки незаконно, без будь-яких обґрунтованих на те підстав вибули з комунальної власності та перейшли до приватної власності ТОВ «Вільховатське», яке незаконно володіє і користується ними. Тому місцевий господарський суд констатував, що спірні земельні ділянки, які незаконно вибули із комунальної власності у власність ТОВ «Вільховатське», підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння на користь Міськради.
Крім цього, місцевий господарський суд встановив, що: 
- відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи № 106, виданого Кобеляцькою районною державною адміністрацією, 21.07.1997 проведено державну реєстрацію АТЗТ «Вільховатське» (код 03771181);
- згідно з розділом І Статуту АТЗТ «Вільховатське» (код 03771181) від 21.12.2021, товариство створене на базі колгоспу «Ленінська правда» Кобеляцького району Полтавської області, є добровільним об`єднанням громадян та повним правонаступником всіх прав та обов`язків колгоспу «Ленінська правда»;
- на загальних зборах АТЗТ «Вільховатське» 02.03.2007 прийнято рішення про його ліквідацію, про що свідчить виписка з протоколу загальних зборів;
- згідно з витягом з ЄДРПОУ та статуту від 17.03.2023 ТОВ «Вільховатське» (код 03771181) є правонаступником АТЗТ «Вільховатське» (код 03771181);
- 10.04.2023 проведено реєстрацію припинення юридичної особи АТЗТ «Вільховатське» і створення ТОВ «Вільховатське», засновником якого є ОСОБА_1 та Приватне підприємство «Трейд Ком» (код 38525701).
- відповідно до документів, які містяться в реєстраційній справі, підставою для припинення АТЗТ «Вільховатське» і створення ТОВ «Вільховатське» стало рішення № 5 зборів акціонерів АТЗТ «Вільховатське» у присутності єдиного акціонера Приватного підприємства «Трейд Ком»;
- згідно з розділом І Статуту ТОВ «Вільховатське» від 17.03.2023, товариство створене шляхом перетворення АТЗТ «Вільховатське» у ТОВ «Вільховатське», є правонаступником прав і обов`язків АТЗТ «Вільховатське», яке створене на базі колгоспу «Ленінська правда»;
- відповідно до Статуту ТОВ «Вільховатське» єдиним учасником є Приватне підприємство «Трейд Ком» із статутним капіталом у розмірі 33 497,50 грн (100 %);
- ТОВ «Вільховатське» засноване на власності Приватного підприємства «Трейд Ком»;
- відповідно до даних ЄДР ТОВ «Вільховатське» є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 03771181, за яким раніше було зареєстровано АТЗТ «Вільховатське», водночас ЄДР є компонентом інфраструктури державної статистики. На його основі органи статистики забезпечують ведення державного обліку та ідентифікацію суб`єктів господарської дальності;
- згідно Статуту ТОВ «Вільховатське» єдиним учасником є Приватне підприємство «Трейд Ком» із статутним капіталом у розмірі 33 497,50 грн (100 %).
Ураховуючи наведені обставини, місцевий господарський суд виснував про відсутність переходу права власності в порядку правонаступництва на майно колишнього АТЗТ «Вільховатське» до ТОВ «Вільховатське», адже перетворення не відбулося, оскільки склад засновників (учасників) АТЗТ «Вільховатське» та ТОВ «Вільховатське» не співпадає, а під час процедури перереєстрації АТЗТ «Вільховатське» у ТОВ «Вільховатське» по ланці, обов`язкове рішення уповноваженого органу (зборів загальних зборів або уповноважених) відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» не приймалося. ТОВ «Вільховатське» створено виключно на підставі одноособового рішення Приватного підприємства «Трейд Ком».
Однак суд апеляційної інстанції, в порушення положень статті 282 ГПК України, за наслідками здійснення апеляційного провадження у цій справі належним чином не спростував зазначених висновків місцевого господарського суду.
Зокрема, стверджуючи, що із державного акта на право колективної власності серії ПЛ № 00002 від 29.12.1994 неможливо встановити приналежність спірних земельних ділянок до земель, на які ТОВ «Вільховатське» зареєструвало право приватної власності, оскільки межі земель, що включені до цього державного акта на право колективної власності, не встановлені в натурі (на місцевості), апеляційний господарський суд залишив поза увагою встановлені місцевим господарським судом обставини стосовно того, що ТОВ «Вільховатське» використало саме копію державного акта від 29.12.1994 серії ПЛ № 00002 для державної реєстрації прав на спірні земельні ділянки. Крім цього, апеляційний господарський суд залишив поза увагою доводи відповідача, який під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що право власності на землю, набуте ним саме на підставі державного акта на право колективної власності від 29.12.1994 серія ПЛ № 00002 так і не припинено. До того ж відповідач наполягав на відсутності порушень державного реєстратора при вчиненні реєстраційних дій, адже ТОВ «Вільховатське» є правонаступником АТЗТ «Вільховатське».
У порушення положень статей 86, 236, 269, 282 ГПК України суд апеляційної інстанції, не спростувавши належним чином висновків місцевого господарського суду про те, що Міськрада є власником спірних земельних ділянок, які вибули з її володіння поза її волею, що порушує її права, не перевіривши доводів на яких ґрунтувалися позовні вимоги, зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, а також підстав для захисту порушених прав позивача, про які зазначалося Прокурором у позовній заяві та виснувалося у рішенні місцевого господарського суду, а також залишивши поза увагою перевірку обставин щодо відсутності або навпаки переходу права власності в порядку правонаступництва на майно колишнього АТЗТ «Вільховатське» до ТОВ «Вільховатське» та факту відсутності або навпаки переходу права власності на спірні земельні ділянки до ТОВ «Вільховатське», послався на обрання Прокурором неналежного способу захисту своїх прав і недоведеності порушеного права позивача, чим фактично ухилився від розгляду спору по суті заявлених позовних вимог. 
За таких обставин апеляційний господарський суд не виконав своїх обов`язків, визначених законом, повно, всебічно й об`єктивно не з`ясував усіх обставин справи, не надав їм належної оцінки, усунувся від розгляду спору та ухвалив рішення, яке не можливо визнати повною мірою законними та обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною першою статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
У зв`язку з наведеним вище у цій постанові, оскаржувана постанова не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону, оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними, вагомими і ключовими у цій справі при вирішенні цього спору.
Аргументи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, не спростовують наведеного у цій постанові.
Допущені судом апеляційної інстанції порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України).
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
6.1. Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
6.3. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, отримала підтвердження під час касаційного провадження, що в розумінні пункту 1 частини третьої статті 310 цього Кодексу в сукупності з відсутністю всебічного, повного та об`єктивного дослідження судами зібраних у справі доказів є підставою для скасування оскаржуваної постанови і передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, яким було допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
6.4. Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.
7. Розподіл судових витрат
7.1. З огляду на часткове задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури задовольнити частково. 
Постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 917/11/25 скасувати, справу передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ