Справа № 939/982/25

РІШЕННЯ
Іменем України

09 червня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючого – судді Стасенка Г.В.,
за участі секретарів судового засідання – Клопот О.О. і Кригер А.В.,
позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки – адвоката Карасьової Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду Київської області в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, 

в с т а н о в и в: 

Позивачка звернулась до суду з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2024 року, о 03 годині, в АДРЕСА_1 неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно вчинили хуліганські дії, а саме кидали горіхи з балкону 9-го поверху будинку, що призвело до пошкодження автомобілів, в тому числі автомобіля позивачки марки PEUGEOT, модель 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності. Неповнолітні діти вчинили дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, однак діти, які не досягли шістнадцятирічного віку, не підлягають адміністративній відповідальності за вказаною нормою. Тому їхніх батьків судом було визнано винуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, за невиконання належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, і до них застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до рахунку ТОВ "Віді Авеню" № ВТпС-0027144 від 22 червня 2024 року, для відновлення попереднього стану транспортного засобу ОСОБА_1 необхідно виконати роботи та закупити матеріали на загальну суму 10026 гривень. Тобто хуліганські дії неповнолітніх дітей призвели до матеріальних збитків позивачки в розмірі 10026 грн, які їй необхідно витратити на відновлення її пошкодженого транспортного засобу. Вказаний рахунок надавався для огляду батькам дітей для добровільного відшкодування понесених позивачкою збитків. Матеріальна шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах; у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є учнями 9 класу Немішаївського ліцею № 1 і не мають можливості самостійно відшкодувати шкоду у вигляді пошкодженого транспортного засобу, яка завдана ними позивачці, а тому шкода в повному обсязі має бути відшкодована їх батьками. 
Крім матеріальної шкоди позивачці заподіяна і моральна шкода, оскільки вона використовувала свій автомобіль для власного пересування та членів своєї родини, а через пошкодження її транспортного засобу вона постійно відчувала хвилювання, була вимушена піти за власний рахунок у відпустку, витрачати свій час та займатися збором документів, підготовкою для звернення до поліції, а в подальшому до суду, що призвело до недоотримання заробітної плати та до витрат власних додаткових коштів. Відмова батьків неповнолітніх дітей оплатити ремонт пошкодженого автомобіля свідчить про наявність у позивачки моральної шкоди та право на її відшкодування в судовому порядку. Для відновлення психологічного стану позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 9000 гривень.
Просила стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10026 грн., в рівних частках з кожної по 3342 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частках по 3000 грн. з кожної, та відшкодувати понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн в рівних частках з кожної. 
23 травня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
За ухвалою суду від 26 січня 2026 року прийнята відмова Дрик Н.А. від позову до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, а провадження у справі в цій частині закрите у зв`язку з добровільним відшкодуванням цими відповідачками майнової і моральної шкоди.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Карасьова Л.А. позов підтримали і викладене підтвердили.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; у встановлені судом строки відзив на позов суду не подала. 
Вислухавши пояснення позивачки та її представника - адвоката Карасьової Л.А., показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею автомобіля PEUGEOT, модель 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).
17 червня 2024 року, о 03 годині, в АДРЕСА_1 неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинили спільно хуліганські дії, а саме кидали горіхи з балкону 9-го поверху будинку, що призвело до пошкодження автомобілів, в тому числі автомобіля позивачки марки PEUGEOT, модель 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копіями постанов судді Бородянського районного суду Київської області від 05 липня та 08 серпня 2024 року (а.с. 15-19).
З копії доповідної записки про результати розгляду звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , складеної інспектором СЮП ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області 30 червня 2024 року, вбачається, що син відповідачки ОСОБА_6 є учнем 9 класу Немішаївського ліцею №1 (а.с. 11-14).
Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, однак він не досяг шістнадцятирічного віку і не підлягає адміністративній відповідальності за це діяння.
За постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 липня 2024 року у справі № 939/1693/24 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а саме у неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, і до неї застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 15).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 засвідчила, що як інспектор СЮП ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області вона проводила перевірку за зверненням ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з приводу пошкодження їх транспортних засобів, вчиненого неповнолітніми дітьми, зокрема сином відповідачки ОСОБА_6 , який кидав горіхи з балкона, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль позивачки ОСОБА_1 марки PEUGEOT.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчив, що влітку 2024 року вночі його розбудила дружина, бо спрацювала сигналізація в їхньому автомобілі PEUGEOT. Взявши ліхтарик, вони пішли до автомобіля, де побачили дуже багато горіхів. Вранці виявили пошкодження на автомобілі і викликали працівників поліції. З`ясувалося, що троє неповнолітніх хлопців кидали горіхи по автомобілях з 9-го поверху будинку. 
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні засвідчила, що вночі 17 червня 2024 року вона почула цокотіння на вулиці, потім спрацювала сигналізація в автомобілі. З 9-го поверху будинку було чути дитячі голоси. Вранці при світлі виявили, що біля автомобілів, припаркованих поблизу будинку, було дуже багато горіхів, приблизно 5 автомобілів були пошкоджені. В автомобілі ОСОБА_1 марки PEUGEOT були пошкодження на даху. З`ясувалося, що діти, серед яких був син відповідачки ОСОБА_6 , кидали по автомобілях горіхи.
Відповідно до рахунку № ВТпС-0027144 від 22 червня 2024 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Віді Авеню", для відновлення попереднього стану транспортного засобу позивачки ОСОБА_1 , автомобіля PEUGEOT, модель 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно оплатити товари, роботи, послуги згідно наряду-замовлення в розмірі 10026 гривень (а.с. 9). 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Згідно зі ст. 1182 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої кількома неповнолітніми, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, оскільки внаслідок хуліганських дій неповнолітнього сина відповідачки ОСОБА_6 був пошкоджений транспортний засіб позивачки, чим їй завдана шкода у розмірі 10026 грн., яка відповідачкою їй не відшкодована, то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3342 гривні, що становить третю частину в загального розміру завданих збитків. 
Щодо позовних вимог про відшкодування завданої позивачці моральної шкоди суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи, що запропонований позивачкою до відшкодування розмір моральної шкоди є обґрунтованим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачкою судових витрат суд враховує таке.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачкою надано договір про надання правової допомоги № 25 від 18 липня 2024 року з додатком № 1, копія виписки з банку від 11 квітня 2025 року на суму 4000 грн, копію платіжної інструкції від 26 червня 2025 року на суму 1000 грн, копію платіжної інструкції від 28 серпня 2025 року на суму 1000 грн, копію платіжної інструкції від 17 грудня 2025 року на суму 2000 грн, копію платіжної інструкції від 06 березня 2026 року на суму 1000 грн, згідно з якими витрати, понесені позивачкою на правничу допомогу, складають 9000 гривень (а.с. 29-30, 131-133).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь позивачки сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 4500 гривень. 
Керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1179, 1182,1192 ЦК України, ст. 10-13, 81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на відшкодування майнової шкоди 3342 (три тисячі триста сорок дві) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень. 
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО