ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 687/345/25
Провадження № 22-ц/820/562/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Плінська І.П., 
з участю представника апелянтки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області в складі судді Борсука В.О. від 08 грудня 2025 року,-
встановив:

В квітні 2025 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідача, в якому просила розірвати договір оренди землі №7 від 15 жовтня 2020 року для ведення особистого селянського господарства площею 1,000 га, кадастровий номер 6825281600:04:005:0083, укладений між позивачкою та ОСОБА_2 , договір оренди землі №11 від 15 жовтня 2020 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3839 га, кадастровий номер 682521600:04:004:0010, укладений між позивачкою та ОСОБА_2 , договір оренди землі №12 від 15 жовтня 2020 року для ведення особистого селянського господарства площею 0,9999 га, кадастровий номер 6825281600:04:005:0084, укладений між позивачкою та ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є власницею земельних ділянок площею 1 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0083, площею 2,3839 га з кадастровим номером 6825281600:04:004:0010 та площею 0,9999 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0084. 15 жовтня 2020 року між позивачкою та ОСОБА_2 були укладені договори оренди землі, відповідно до яких відповідачу передано у строкове платне користування вказані земельні ділянки строком на 10 років. Орендна плата вноситься в розмірі: за земельні ділянки з кадастровими номерами 6825281600:04:005:0083 та 6825281600:04:005:0084 – 1500,00 грн, а за земельну ділянку з кадастровим номером 6825281600:04:004:0010 – 3154 грн. щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Однак, всупереч умовам договорів відповідач за 2023-2024 роки не сплатив їй орендну плату у визначений договорами спосіб.
Зважаючи на систематичне невиконання ним умов договорів оренди землі, наявні підстави для їх розірвання.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розірвання договору оренди землі можливе лише за наявності систематичної несплати орендної плати (два і більше випадки). Натомість у цій справі встановлено, що за 2023 рік орендна плата сплачена з незначною затримкою (3 дні), за 2024 рік належно сплачена в межах строку. Разове порушення строку оплати не є систематичним і не може бути підставою для розірвання договору, тому підстав для розірвання договорів немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позов. На її думку, судом не взято до уваги, що договори оренди укладені між матір`ю позивачки ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та фізичною особою ОСОБА_2 . Натомість право оренди на земельні ділянки  згідно з укладеними договорами зареєстровано на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , представник якого діяв фактично від імені суб`єкта підприємницької діяльності. Надані відповідачем докази сплати орендної плати (виписки по рахунках за 2022-2024 роки, розрахунок орендної плати, ПДФО і військового збору з власників паїв за 2023-2024 роки) стосувалися саме ФОП ОСОБА_2 , а не фізичної особи. Суд дійшов помилкового висновку, що перераховані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на картковий рахунок позивачки кошти 16545 грн у 2023 році та 19699,50 грн у 2024 році згідно з квитанцій від 03.01.2024 та від 23.09.2024 з призначенням платежу «готівка для зарахування на картковий рахунок» є орендною платою за 2023-2024 роки. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, видаткового касового ордера, видаткової накладної, або інших документів, які відображали б сплату орендної плати за кожен рік відповідно до договорів оренди.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. За 2023 рік орендна плата була виплачена позивачці 03.01.2024, з пропуском встановленого договорами строку, та платником помилково зазначено ОСОБА_7 , якій він доручив здійснити переказ орендної плати. Орендна плата за 2024 рік була сплачена ОСОБА_2 23.09.2024 на рахунок позивачки в розмірі 19699,50 грн. Будь-яких інших фінансових зобов`язань між сторонами не існувало. 

Представник апелянтки в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.
Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просили розглянути справу за відсутності відповідача та його представника.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0083; земельної ділянки площею 2,3839 га з кадастровим номером 6825281600:04:004:0010, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Голенищівської сільської ради Кам`янець-Подільського (колишнього Чемеровецького) району Хмельницької області. 
ОСОБА_1 також є власницею земельної ділянки площею 0,9999 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0084, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Голенищівської сільської ради Кам`янець-Подільського (колишнього Чемеровецького) району Хмельницької області. 
15 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі №7, згідно з яким ОСОБА_1 надала, а ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування належну позивачці земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0083. Речове право оренди ОСОБА_2 зареєстровано 06.11.2020 року. 
15.10.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № 11, згідно з яким ОСОБА_1 надала, а ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування належну позивачці земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3839 га з кадастровим номером 6825281600:04:004:0010. Речове право оренди ОСОБА_2 щодо цієї ділянки зареєстровано 06.11.2020 року. 
15.10.2020 року між ОСОБА_4 , власницею земельної ділянки після смерті якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі №12, за яким ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,9999 га з кадастровим номером 6825281600:04:005:0084. Речове право оренди ОСОБА_2 щодо цієї ділянки зареєстровано 06.11.2020 року. 
Згідно з п. 8 вищевказаних договорів договори оренди земельної ділянки укладені на 10 років та завершуються не раніше періоду ротації основної сівозміни.
Відповідно до п. 9 договорів №7 та №12 орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі в сумі 1500 грн.
Згідно з п. 9 договору №11 орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі в сумі 3154 грн.
Відповідно до п. 11 вказаних договорів орендна плата вноситься у такі строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 від 24.02.2025 року за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2025 року у грудні 2022 року від ОСОБА_2 нараховано 5571,9 грн, код та назва ознаки доходу: 106 - Надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду.
Згідно квитанції № 1472776836723 від 03.01.2024 року - на рахунок позивачки було перераховано грошові кошти в розмірі 16545,00 грн; квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 1702711069323 від 23.09.2024 року - на рахунок позивачки було перераховано грошові кошти в розмірі 19699,50 грн. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 

Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України: (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Частиною другою статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно із статтею 93 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону  істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
За змістом статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. 
У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 зазначено, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №689/1101/18, від 27 жовтня 2021 року у справі №573/1833/20, від 22 листопада 2021 року у справі №341/609/20, від 24 листопада 2021 року у справі №357/15284/18, від 08 грудня 2021 року у справі №357/452/21.
Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2021 року у справі №650/628/19 вказав, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції правильно констатував, що згідно розрахунку за 2023 рік, зробленого відповідачем, за 2023 рік орендна плата за земельну ділянку, кадастровий номер 6825281600:04:004:0010 площею 2,3839 га складає 11085,58 грн (5% від НГО земельної ділянки 4561,7 грн + 6523,8 грн бонусу), з даної загальної суми ОСОБА_2 нараховано ПДФО в розмірі 18% - 1995,4 грн та 166,28 грн (1,5%) військового збору; орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер 6825281600:04:005:0083, площею 1 га складає 1686,63 грн 5 % від НГО земельної ділянки, ПДФО (18%) 303,59 грн, військовий збір (1,5%) - 25,3 грн; орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер 6825281600:04:005:0084, площею 0,9999 га складає 3772,79 грн - 5 % від НГО земельної ділянки, ПДФО (18 %) 679,10 грн, військовий збір (1,5%) 56,59 грн.
Відповідно до розрахунку за 2024 рік орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер 6825281600:04:004:0010 складає 13961,77 грн (5% від НГО земельної ділянки 4794,3 грн + 9167,4 грн бонусу), з даної загальної суми ОСОБА_2 нараховано ПДФО в розмірі 18% - 2513,12 грн та 209,43 грн (1,5%) військового збору; орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер 6825281600:04:005:0083 складає 1772,53 грн 5 % від НГО земельної ділянки, ПДФО (18%) 319,06 грн, військовий збір (1,5%) 26,59 грн; орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер 6825281600:04:005:0084 складає 3965,2 грн - 5% від НГО земельної ділянки, ПДФО (18 %) 713,74 грн, військовий збір (1,5%) 59,48 грн.
Відповідачем надано квитанцію № 1472776836723 від 03 січня 2024 року, відповідно до якої на рахунок позивачки було перераховано грошові кошти в розмірі 16545,00 грн, а також квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №1702711069323 від 23 вересня 2024 року, відповідно до якої на рахунок позивачки було перераховано грошові кошти в розмірі 19699,50 грн. Вказані обставини також підтверджуються виписками про рух коштів по картці позивачки. 
Позивачка не довела існування між сторонами інших правовідносин, інших фінансових зобов`язань відповідача перед нею, і не спростувала, що отримані нею кошти не є орендною платою. 
В свою чергу розмір отриманих нею коштів від відповідача цілком узгоджується з проведеним ним розрахунком орендної плати та сплаченими обов`язковими платежами до бюджету. 
Отже, суд правильно встановив, що орендна плата за 2023 рік у розмірі 16545,00 грн (з вирахуванням сплаченого відповідачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору) сплачена орендарем ОСОБА_2 03 січня 2024 року з порушенням строку на 3 дні. 
Орендна плата за 2024 рік у розмірі 19699,50 грн (з вирахуванням сплаченого відповідачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору) сплачена орендарем 23 вересня 2024 року, відповідно до умов договорів оренди землі.
Загальний розмір нарахованого ПДФО з усіх власників паїв за 2023 рік та розмір нарахованого військового збору повністю сплачені, що підтверджується випискою по рахунках виконавця від 20.12.2023 року за період з 01.01.2023 року по 26.12.2023 року.
Загальний розмір нарахованого ПДФО з усіх власників паїв за 2024 рік та розмір нарахованого військового збору повністю сплачені, що підтверджується витягом з виписки по рахункам виконавця, дата сплати військового збору та ПДФО із земельних паїв за 2024 рік - 19.11.2024 рік.
Отже, на момент звернення до суду з позовом у відповідача не було заборгованості перед позивачкою за вказаними договорами оренди землі.
За цих обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для розірвання договорів оренди землі (систематичне порушення виплати орендної плати) відсутні. 
Доводи апеляційної скарги щодо укладення вказаних договорів оренди землі з фізичною особою ОСОБА_2 та реєстрації права оренди на земельні ділянки  згідно з укладеними договорами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , не мають істотного значення з врахуванням підстав і предмету цього позову. 
Відповідач здійснює свою діяльність щодо вирощування сільськогосподарських культур, ведення бізнесу як приватний підприємець, тому й подані документи щодо сплати орендної плати (виписки по рахунках за 2022-2024 роки, розрахунок орендної плати, ПДФО і військового збору з власників паїв за 2023-2024 роки стосувалися ОСОБА_2 як приватного підприємця. 
Вказані обставини ніяк не впливають на суть правовідносин сторін і не спростовують обставини щодо належного виконання своїх зобов`язань за договорами оренди землі відповідачем. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук 

А.М. Костенко