Дата документу 16.06.2026	Справа № 554/19045/25	
 	Провадження № 2-др/554/46/26	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: 
головуючого судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.05.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики -задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №73829427 у розмірі 3 510,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №8983724 у розмірі 3 729,00 грн., судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2 325,99 грн. та 1 500,00 грн. витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що рішенням суду від 08.05.2026 року не вирішено питання щодо судових витрат відповідача. Просить ухвалити додаткове рішення про відшкодування ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу та за оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення. А саме: стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 3 229,16 грн., витрати по оплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 284,44 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що пунктом 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.03.2026 року визначено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5 500,00 грн., у строк до набрання судового рішення законної сили у справі, що визначена предметом Договору. 
Таким чином, відповідачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та погоджений розмір їхньої вартості. Крім цього, вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України та наданих суду доказів, розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для відповідача.
Звертає увагу, що спір між позивачем та відповідачем виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо не сплати розміру заборгованості в сумі 7 239,00 грн. (3 510,00 грн. + 3729,00 грн.), що і встановлено в рішенні Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.05.2026 року по справі № 554/19045/25.
Проте, позивач не звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7 239,00 грн. Так, позивач безпідставно, зловживаючи своїм правом на отримання неправомірного розміру заборгованості, подав позов про стягнення заборгованості в розмірі 17 533,00 грн. У зв`язку з цим, відповідач був вимушений звернутися за правовою допомогою до Адвокатського бюро «Калінін і Партнери». Також слід врахувати, що для того щоб отримати законне та справедливе рішення, стороні відповідача довелося вживати заходів для скасування заочного рішення, з яким погоджувався відповідач та сподівався протиправно отримати 17 533,00 грн. (9 804,00 грн. + 7 729,00 грн.). Різниця між заявленою сумою та стягнутою з відповідача сумою за рішенням
суду становить 10 294,00 грн. (17 533,00 грн. – 7 239,00 грн.). Тобто позивач завідомо неправомірно просив стягнути зокрема і суму заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 9 994,50 грн. (5 994,50 грн. + 4 000,00 грн.) та заборгованістю за комісією в розмірі 300,00 грн. Таким чином, неправильні дії позивача полягали у безпідставному завищенні предмету позову на 10 294,00 грн., що перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із судовими витратами, які поніс відповідач.
Суд не дав правову оцінку обставинам, що спір між позивачем та відповідачем виник внаслідок не лише неправильних дій саме відповідача, при цьому суд не звернув увагу на розмір предмету позову, який був визначений в позовній заяві та, що позивач лише після ґрунтовних заперечень сторони відповідача, викладених у відзиві подав заяву про зменшення позовних вимог та виключено нараховані пеню/неустойку. Крім цього, звертає увагу, що відповідач у відзиві визнає розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, проте позивач як в досудовому порядку так і звертаючись з позовом до суду заявляв безпідставно заборгованості за пенею/неустойкою та комісією в розмірі 10 294,00 грн.
Тобто, враховуючи вищевикладене, даний спір не виник як би позивач звернувся до відповідача із правомірними вимогами в досудовому порядку щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, чого останній не зробив.
Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Крім цього, ухвалою від 08.05.2026 року закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в частині стягнення заборгованості за пенею/ неустойкою в сумі 9 994 гривень.
Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Вважає, що позивач подав завідомо безпідставний позов в частині щодо стягнення суми заборгованості за пенею/неустойкою та комісією в розмірі 10 294,00 грн.
Тому підлягають стягненню з позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 3 229,16 грн. (5 500,00 грн. х (17 533,00 грн. – 7 239,00 грн.)) / 17 533,00 грн.), а також сплачений судовий збір за заяву про перегляд заочного рішення 284,44 грн. (484,48 грн. х (17 533,00 грн. – 7 239,00 грн.)) / 17 533,00 грн.).
Заявник та його представник до суду не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином.
Представник позивача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд вирішив розглянути заяву у відсутність учасників справи, які не з`явились до суду, на підставі наявних даних і доказів.
Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.
Сторона відповідача в заяві зазначила, що суд під час розгляду даної справи не вирішив питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, а саме: стягнення витрат на правничу допомогу та судовий збір за заяву про перегляд заочного рішення.
До суду надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.03.2026 року, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К., та Додаток до договору надання професійної правничої (правової) допомоги ( а.с.103-105); Акт виконаних робіт (наданих послуг), вартість яких склала 5500 грн. (а.с.109). 
За змістом ст.ст. 137, 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат покладається на сторони.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч.ч.2, 4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК).
Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач наполягає на стягненні з позивача судових витрат на правничу допомогу.
З наданих суду доказів вбачається, що адвокатом відповідачу було надано правничі послуги, вартість яких становить 5500 грн.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, суд виходить із того, що ціна позову становила 7539 грн., а позов задоволено частково на 7239 грн., що становить 96,02 % від заявлених вимог, у зв`язку з чим 3,98 % вимог є такими, в задоволенні яких відмовлено. Відповідачем сплачено судовий збір за перегляд заочного рішення у розмірі 484,48 грн., який підлягає компенсації з позивача пропорційно частці відмови у позові: 484,48 грн. х 3,98 % = 19,28 грн.; заявлені витрати на професійну правничу (5500 грн.), з яких підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 5500 грн. х 3,98% = 218,90 грн.
Щодо посилань сторони відповідача на положення ст.142 ЦПК України, на завідомо безпідставний позов в частині щодо стягнення суми заборгованості за пенею/неустойкою та комісією.
Положеннями ст. 142 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат, в тому числі в разі залишення позову без розгляду. Згідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд не встановлював та не застосовував до позивача будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та закрив провадження у справі, у зв`язку зі зменшенням позивачем позовних вимог, а не через зловживання процесуальними правами. 
У разі закриття провадження у справі вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню лише у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони. Відповідно до вищевказаних норм сам по собі факт закриття провадження у справі, у зв`язку зі зменшенням позовних вимог, за відсутності факту його необґрунтованих дій не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених ним витрат.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, який він вправі реалізовувати з метою свого захисту в порядку ст. 4 ЦПК України.
Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 26вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 18 вересня 2023 року в справі № 711/64/23.
Заява про ухвалення додаткового рішення з вимогою про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не містить доводів необґрунтованості дій позивача, що виключає стягнення такої компенсації в контексті застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України. Самого посилання відповідача на положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України не достатньо, оскільки саме на сторону, яка звертається із заявою (клопотанням) покладається обов`язок обґрунтування, доведення та доказування своїх вимог. 
Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду мало на меті захист порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 218,90 грн. та судовий збір за подання до суду заяви про скасування заочного рішення суду в сумі 19,28 грн.В задоволенні решти вимог – відмовити.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, на користь  ОСОБА_1 ,адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 218,90 гривень та судовий збір за подання до суду заяви про скасування заочного рішення суду в сумі 19,28 гривень.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Чуванова