Справа № 750/1028/26
Провадження № 2/750/1410/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді	Супруна О.П.,	
секретарі за участю  	Юрченко А.А., Корогод К.О., представника позивача – адвоката Підмогильної Я.Я.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/1028/26 за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

у с т а н о в и в :

24.04.2026 позивач через свого представника, адвоката Підмогильну Я.Я., за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ТОВ «Транс Лайн Груп», у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 80 664,03 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 54 720,00 грн, а також судові витрати.
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 10.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 01.04.2026.
25.02.2026 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що ОСОБА_1 частково погашено заборгованість, у зв`язку з чим її залишок становить 69 664,03 грн, а також просив урахувати, що розрахунок виплат у всіх випадках збереження/затримки заробітної плати проводиться за робочі дні, а не календарні, як розрахував позивач.
Також, представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заяви про долучення доказів 03.03.2026, 04.03.2026 та 26.03.2026, у яких йшлося про часткове погашення заборгованості перед позивачем.
01.04.2026 судове засідання відкладено на 21.04.2026, у зв`язку з клопотанням представника позивача.
20.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника відповідача про долучення доказів часткового погашення заборгованості та визнання заборгованості відповідача перед позивачем станом на 20.04.2026 у розмірі 42 293,50 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про зменшення позовних вимог із урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем та просила стягнути з ТОВ «Транс Лайн Груп» заборгованість із заробітної плати в розмірі 42 293,50 грн, а в іншій частині позовні вимоги залишити без змін.
Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки не повідомили, відповідач відзиву не подав. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Транс Лайн Груп» у період із 12.02.2024 по 28.02.2025.
Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.10.2010 позивач працював на посаді дорожнього робітника 3-го розряду.
Відповідно до наказу від 28.11.2025 № 59/к позивач був звільнений з посади дорожнього робітника 3-го розряду за власним бажанням (стаття 38 Кодексу законів про працю України).
У день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку.
Відповідач за час розгляду справи частково погасив заборгованість із заробітної плати, а саме: 30.12.2025 – 5 000,00 грн, 02.02.2026 – 2 000,00 грн, 05.02.2026 – 4 000,00 грн, 03.03.2026 – 5 026,35 грн, 26.03.2026 – 4 000,00 грн. Це не заперечується позивачем та підтверджується копіями відомостей нарахування коштів АТ «УкрСиббанк». 
Таким чином, частково погасивши заборгованість перед позивачем, ТОВ «Транс Лайн Груп» визнав решту заборгованості перед ОСОБА_1 із заробітної плати в сумі 42 293,50 грн.
Відповідно до частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідач позов у частині заборгованості по заробітній платі визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Частиною першою статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина перша статті 117 КЗпП України).
Із огляду на викладене, із ТОВ «Транс Лайн Груп» належить стягнути заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 у сумі 42 293,50 грн.
Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. 
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі – наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи – по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як установлено судом, відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачу та станом на день ухвалення судового рішення повного розрахунку з позивачем не проведено, а відтак з відповідача на користь позивача відповідно до статті 117 КЗпП України належить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.
Середній заробіток працівника визначається згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі за текстом – Порядок).
Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (пункт 2 Порядку).
Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Середньоденна заробітна плата позивача складає 895,69 грн: 40 305,98 грн (заробітна плата за вересень та жовтень 2025 року) / 45 робочих днів.
Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 29.11.2025 по 27.04.2026 становить 94 943,14 грн
Водночас, із огляду на компенсаційний характер відповідальності за статтею 117 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 87 та 92 постанови від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц зробила висновок, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Велика Палата сформулювала нові змістові критерії, які суд має враховувати під час вирішення питання про зменшення розміру відшкодування (пункт 91 постанови):
розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
імовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність імовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
Із огляду на викладене, ураховуючи неспівмірність імовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та розміру середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Таким чином, оскільки сума середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до статті 117 КЗпП України становить 94 943,14 грн, така підлягає зменшенню до 43 000,00 грн, що відповідатиме принципу розумності та справедливості.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави та позивача пропорційно до розміру задоволених вимог (79%).
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 131, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Частково задовольнити позов ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» на користь  ОСОБА_1  заборгованість по заробітній платі в розмірі 42 293,50 грн (сорок дві тисячі двісті дев`яносто три гривні 50 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» на користь  ОСОБА_1  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 43 000,00 грн (сорок три тисячі гривень 00 копійок), із наступним утриманням податків і обов`язкових платежів.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» на користь  ОСОБА_1  841,32 грн (вісімсот сорок одну гривню 32 копійки) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп» на користь держави 1 331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Лайн Груп», місцезнаходження: вул. Кільцева, 5, м. Чернігів, код ЄДРПОУ – 35884094.

Суддя