ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 травня 2026 року 
м. Київ

справа №720/1635/22
провадження № 61-6159св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну Вікторія Алчипівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вівчар Раду Георгійович, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 

У серпні 2022 року   ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В. А. про скасування рішення про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності.
В обґрунтування позову посилався на те, що згідно з розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації від 17 вересня 2003 року № 410-р «Про затвердження технічної документації про передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку» затверджено технічну документацію з передачі земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Маяк» Маршинецької сільської ради та надано у власність громадянам с. Маршинці земельні ділянки, які належать їм відповідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку № 1.
У подальшому, розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації від 25 квітня 2006 року № 204-р було внесено зміни в додаток № 1 розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації від 17 вересня 2003 року № 410-р та видано державні акти на право власності на земельну ділянку громадянам, відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку № 1. 
Відповідно до списку громадян, яким видаються державні акти на право власності (додаток № 1 у редакції згідно до розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації від 25 квітня 2006 року № 204-р) ОСОБА_4 виділено три земельні ділянки площею 1,7962 га, 0,6134 га та 0,3288 га.
ОСОБА_4 подав до відділу у Новоселицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області розроблену землевпорядною організацією - Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобус КО» (далі- ТОВ «Глобус КО») технічну документацію для реєстрації вказаних земельних ділянок, проте в реєстрації однієї із них (площею 1,7962 га) йому було відмовлено, оскільки ця земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою 7323084700:02:005:0040, співпадіння складає 52,817 %.
Як з`ясувалося, земельна ділянка з кадастровим номером 7323084700:02:005:0040 була зареєстрована у Державному земельному кадастрі за заявою ОСОБА_2 на підставі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, виданого Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області.
Право власності на дану земельну ділянку ОСОБА_2 зареєстрував за собою 08 січня 2020 року.
Згідно посвідченого приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області   Унгурян у В . А . договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2020 року ОСОБА_6 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_3 . 
Станом на цей час право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7323084700:02:005:0040 зареєстровано за ОСОБА_3 . 
Позивач вважає свої права порушеними, оскільки він мав всі підстави розраховувати на належне оформлення свого права на спірну земельну частку (пай). 
Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнень,     ОСОБА_4 просив суд:
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,1355 га кадастровий номер 7323084700:02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області, яка зареєстрована за ОСОБА_3 
скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, площею 1,1355 га, кадастровий номер 7323084700:02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області.
Короткий зміст рішення судупершої інстанції 
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року позов задоволено. 
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,1355 га кадастровий номер 7323084700:02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області, яка зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 .
Скасовано державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 1,1355 га кадастровий номер 7323084700:02:005:0040, яка розташована за межами с. Маршинці Чернівецького району Чернівецької області.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність зареєстрованої в Державному земельному кадастрі земельної ділянки за    ОСОБА_3 є перешкодою для внесення до вказаного реєстру інформації про право власності позивача на земельну ділянку, яка була виділена йому раніше, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки із кадастровим номером 7323084700:02:005:0040, а також державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі підлягають скасуванню.
Не погоджуючись із цим рішенням,  Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області задоволено, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на момент передачі у власність    ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 7323084700:02:005:0040, площею 1,1355 га, земельна ділянка, площею 1,17962 га, на яку претендує позивач, не належала останньому ні на праві власності, ні на праві користування. Тому, в результаті передачі земельної ділянки    ОСОБА_2 права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження спірною земельною ділянкою не були порушені.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
08 травня 2025 року  ОСОБА_4 в особі представника - адвоката Вівчар Р. Г. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова ухвалена апеляційним судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, а також без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

15 липня 2025 року Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

08 липня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року у зв`язку з обрання до Великої Палати Верховного Суду судді Білоконь О. В. справу № 720/1635/22розподілено колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2026рокусправу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи
Встановлено, що згідно з розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації від 17 вересня 2003 року № 410-р «Про затвердження технічної документації про передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку» затверджено технічну документацію з передачі земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Маяк» Маршинецької сільської ради та надано у власність громадянам с. Маршинці земельні ділянки, які належать їм відповідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку № 1.
У подальшому, відповідно до розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області №204-р від 25квітня 2006 року про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 17вересня 2003 року №410-р внесено зміни до додатку № 1 розпорядження голови районної державної адміністрації від 17 вересня 2003 року № 410-р «Про затвердження технічної документації про передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку» і вирішено видати державні акти на право власності на земельну ділянку громадянам відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку № 1.
Відповідно до списку громадян, яким видаються державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського господарства (додаток № 1 в редакції розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації від 25 квітня 2006 року № 204-р) ОСОБА_4 виділено земельну ділянку загальною площею 2,7384 га (рілля 1 -1,7962 га, рілля 2-0,6134 га, кормові угіддя - 0,3288 га).
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 травня 2019 року у справі № 720/748/19  ОСОБА_4 виділено в натурі земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Маяк», с. Маршинці, Новоселицького району, Чернівецької області.
Відповідно до наказу Головного Управління Держгеокадастру в Чернівецькій області № 24-2297/14-19-СГ від 21 грудня 2019 року ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку, площею 1,1355 га, кадастровий номер 7323084700:02:005:0040, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Маршинецької сільської ради, Новоселицького району, Чернівецької області.
Згідно з відомостями 3 Розділу Поземельної книги на земельну ділянку із кадастровим номером 7323084700:02:005:0040, площею 1,1355 га, 08 січня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрував за собою права власності на спірну земельну ділянку.
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Унгуряну В. А., ОСОБА_6 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_3 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 201216569 від 21 лютого 2020 року право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 7323084700:02:005:0040, площею 1,1355 га, зареєстровано за ОСОБА_3 .
Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № СЕ-19/126-24/3790-ЗТ від 10 травня 2024 року земельна ділянка із кадастровим номером 7323084700:02:005:0040, площею 1,1355 га, частково накладається на земельні ділянки, які відповідно до технічної документації по передачі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право власності на землю громадянам (власникам сертифікатів) на території Маршинецької сільської ради відносяться до земель колективної власності КСП «Маяк» с. Маршинці. Площа накладання становить 1,1096 га.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає не у повній мірі. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У відповідності до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)).
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 
22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 
2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15 вересня 2020 року 
у справі № 469/1044/17 (пункт 68)).
Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 
2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року 
у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі 
№ 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19(пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).
Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).
Крім того, Велика Палата Верховного Судуу своїх постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)) неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням норм статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. 
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.
Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, 
з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив.
Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач   ОСОБА_4 звернувся до суду з метою захисту належного йому майнового права щодо земельної ділянки площею 1,7962 га, посилаючись на те, що ця земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою 7323084700:02:005:0040, співпадіння складає 52,817 %.
Вважає свої права порушеними, оскільки він мав всі підстави розраховувати на належне оформлення (реєстрацію) свого права на спірну земельну ділянку.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 761/5156/13-ц вказано, що під майновим правом слід розуміти, зокрема і "право очікування", що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.
Кожна особа має правона захистсвого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа маєправо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового абомайнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (04 липня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 641/8266/16-ц, провадження № 61-5131св20 ( ЄДРСРУ № 112087843).
У пункті 145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначено, що «[…] у спорах з подібними обставинами належним способом захисту є віндикаційний позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається».
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що «витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 0,1259 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на смугу відведення залізниці. Для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві постійного користування АТ «Укрзалізниця» та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності Особи».
При таких обставинах, в контексті обставин справи, що є предметом касаційного розгляду, та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту є позов речово-правового характеру, а саме віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, право на яку захищає ОСОБА_4 та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності, проте помилився у мотивах відмови у позові, оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав.
При цьому слід ураховувати, що неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, а оцінка доводам позивача щодо порушення його права (інтересу) (вирішення спору по суті) має надаватися лише за належною вимогою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20, постанова Верховного Суду від 05 листопада 2025 року в справі № 370/1339/19 ).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша, четверта статті 412 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції змінити, виклавши мотиви відмови у задоволенні позову в редакції цієї постанови. 

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вівчар Раду Георгійович, задовольнити частково. 

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року змінити, виклавши мотиви відмови у задоволенні позову в редакції цієї постанови. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов