Справа № 290/231/26
Провадження 2/681/642/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року           м. Полонне     
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
В березні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 54000,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 08.05.2025 укладено договір про надання споживчого кредиту № 9033709 на суму 20000,00 грн.
Згідно з умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки й на умовах, передбачених цим договором.
Проте, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вище вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 54000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 24000,00 грн заборгованість за відсотками, 10000,00 грн заборгованість за штрафом.
Товариство уклало 16.01.2026 договір факторингу № 16012026 з ТОВ «Авентус Україна», за умовами якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі за договором укладеним з відповідачем.
Відповідач повідомлений про розгляд справи оголошенням на вебсайті «Судова влада», яке розміщене 30.04.2026. 
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 
16.03.2026 позивач звернувся до Романівського районного суду. 
Ухвалою цього суду від 23.03.2026 справу скеровано за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області (а.с. 57). 
Ухвалою Полонського районного суду від 22.04.2026 позовну заяву залишено без руху (а.с.63). 
Ухвалою суду від 30.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с. 152). 
Представник позивача просить, у разі відсутності відзиву відповідача, розгляд справи проводити за його відсутності. 
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд проводить заочний розгляд справи.
3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
Встановлено, що 08.05.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 9033709 (а.с. 89-106), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 1 % в день, яка застосовується в межах строку кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 92000,00 грн. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 вказаним вище електронним підписом також підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до вказаного договору, та в якій визначено детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, а саме, шляхом внесення 12 платежів з періодичністю кожні 30 днів, дата останнього платежу по процентах та повернення суми кредиту 03.05.2026 (а.с. 107-109).
До укладення договору про споживчий кредит відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту, умови кредитування в якому відповідають умовам кредитування, узгодженим сторонами в кредитному договорі, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором Р0551 (а.с. 110-114).
За умовами кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_2 .
Також відповідно до умов даного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки й на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 19350 від 19.01.2026, останнім, на підставі укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору № 087/20-П від 08.07.2020, 08.05.2025 здійснено успішну операцію з перерахування коштів на картку позичальника № НОМЕР_2 у розмірі 20000,00 грн (а.с. 126).
16.01.2026 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16012026, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» за плату відступило для Товариства Право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений в Реєстрі боржників (а.с. 79-88).
Відповідно до даних Реєстру боржників від 16.01.2026 до вказаного договору факторингу позивач за плату набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9033709 в загальній сумі 54000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 24000,00 грн заборгованість за відсотками, 10000,00 грн заборгованість за штрафом (а.с. 78)
Таким чином, відповідно до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату прийняло належні клієнту права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача за вище зазначеним кредитним договором.
Згідно з даними картки обліку за кредитним договором № 9033709 від 08.05.2025 (розрахунком заборгованості) станом на 16.01.2026 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в загальному розмірі 54000,00 грн, з яких: 20000,00 грн за тілом кредиту, 24000,00 грн за відсотками, 10000,00 грн за штрафом(а.с. 132-142). З цього розрахунку вбачається, що відповідач частково погасив заборгованість за відсотками в сумі 6000,00 грн.

4.Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. 
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису.
Аналізом положень вище вказаного законодавства установлено, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.
При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так судом встановлено, що кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівковому порядку. Відповідач порушив умови кредитного договору, прострочив повернення чергової частини кредитних коштів та не повернув отриманий кредит, а тому у кредитодавця виникло право вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, в тому числі і дострокового повернення. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за користування ними з боржника. 
Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основного зобов`язання та відсотків за користування кредитом. 
Перевіряючи обґрунтованість та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд встановив, що згідно з розрахунком заборгованості та карткою обліку договору № 9033709, нарахування проводилось за період з 08.05.2025 по 05.10.2025 включно. Загальна сума нарахованих відсотків за цей період становить 30000,00 грн, що повністю відповідає умовам п. 1.5.1 Договору, якими встановлено стандартну процентну ставку в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування. Оскільки відповідачем не було дотримано умов для застосування зниженої ставки, позивач правомірно здійснив розрахунок за стандартною ставкою.
Правильність нарахування підтверджується наступним розрахунком: 20000,00 грн (сума основного боргу) х 1 % (щоденна ставка) = 200,00 грн - розмір відсотків за один день користування кредитом. За встановлений період нарахування (150 днів) загальна сума нарахованих відсотків становить: 200,00 грн х 150 днів = 30000,00 грн. Водночас як вбачається з картки обліку, 12.06.2025 відповідач здійснив платіж у розмірі 6000,00 грн, який первісним кредитор зарахував в рахунок погашення нарахованих відсотків. Таким чином, залишок непогашеної заборгованості за відсотками становить: 30000,00 грн - 6000,00 грн = 24000,00 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом в розмірі 10000,00 грн за кредитним договором № 9033709 від 08.05.2025, суд зазначає про таке. 
За умовами кредитного договору № 9033709 від 08.05.2025 передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штрафи (п. 6.4 договору).
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. 
Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. 
На підставі викладеного вище суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10000,00 грн за кредитним договором №9033709 від 08.05.2025, оскільки такі нараховані кредитодавцем у період дії в Україні воєнного стану. 
Тому суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог Товариства та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 44000 грн 00 коп.
5.Розподіл судових витрат. 
Через вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 81,48 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2169,36 грн.
Щодо вимог в частині стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1664,00 грн, то дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що ця вимога є безпідставною, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів того, щодо їх наявності в процесі розгляду цієї справи.
Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд,
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 9033709 від 08.05.2025 у сумі 44000 (сорок чотири тисячі) грн 00 коп., яка складається з: 20000,00 грн заборгованість за основним боргом, 24000,00 грн заборгованість за відсотками.
В решті вимог позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2169 (дві тисячі сто шістдесят дев`ять) грн 36 коп.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вул. Лісова, будинок 2, м. Бровари, Київська обл., поштовий індекс 07400.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повне рішення складено 02.06.2026.
Суддя    Сергій ІЛЛЮК