Справа № 178/444/26

Р І Ш Е Н Н Я 

і м е н е м У к р а ї н и 

05 травня 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді  Лісняк В.В.,
за участі секретаря Коваль Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Кринички в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 16.08.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та  ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1435-4988. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А4490, для підписання кредитного договору № 1435-4988 від 16.08.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 10200,00 грн., строк кредитування - 365 днів, базовий період - 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена % ставка – 1,50 % в день, стандартна % ставка: 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,18 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, станом на 19.01.2026 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 61536,60, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 10200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 49806,60 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту – 1530,00 гривень. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 10536,60 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 51000,00 грн. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 10200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 40800,00 гривень, що разом становить 51000,00 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку та не здійснював платежі для погашення існуючої заборгованості, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та понесені ним судові витрати.
Відповідачка  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи сповіщена. 
05.05.2026 року представником відповідачки до суду подано відзив, у якому зазначив про наявність підстав для зменшення розміру відсотків за договором до розміру тіла кредиту 10200 грн., посилаючись на правові позиції апеляційних судів та на відсутність доказів надання кредиту. Прохав у задоволенні позову відмовити, справу розглядати без участі відповідача та представника відповідача.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16.08.2024 року між  ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1435-4988, відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10200,00 грн., строк кредитування - 365 днів, базовий період - 30 днів, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту, знижена % ставка – 1,50 % в день, стандартна % ставка: 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,18 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Вказаний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатором А4490. Згідно довідки про перерахунок грошових коштів на картку № НОМЕР_1 належну  ОСОБА_1 було здійснено перерахунок коштів згідно умов договору у сумі 10200 грн., платіж №2504081446, дата платежу – 16.08.2024. Проте зобов`язання за вказаним договором відповідач  ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19.01.2026 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 61536,60, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 10200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 49806,60 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту – 1530,00 гривень. Позивач, користуючись Програмою лояльності для споживачів фінансових послуг, частково списав заборгованість і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51000,00 гривень, що складається з: 10200,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 40800,00 грн. – простроченої заборгованості за нарахованими процентами. 
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняв пропозицію укласти договір. Таким одноразовим ідентифікатором за укладеним з відповідачем кредитним договором є А4490, що підтверджується копією договору. Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняла пропозицію укласти договір про надання кредитних коштів, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору. 
Відповідно до ч. 13 ст. Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України.
Згідно зі ст.11 ч.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України ).
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за тілом кредиту. 
Доводи представника відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру процентів, що розмір заборгованості по щомісячним процентам є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умов кредитного договору, Закону України «Про споживче кредитування», що не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. 
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Однак, дана норма стосується вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу), яку позивач до стягнення з відповдідача не заявляв.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00). 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не повернуті, розрахунок та розмір заборгованості відповідачем не спростований, тому сума заборгованості по виконанню кредитного договору підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Задоволення позову, згідно ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -  
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», (код за ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407), загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1435-4988 від 16.08.2024 року в розмірі 51000,00 гривень, з яких: 10200,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 40800,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн., всього 53662,40 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Протягом тридцяти днів з дня проголошення на рішення суду всіма учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя:	  	В.  В.  Лісняк