Ширяївський районний суд Одеської області
 	  	
05.05.2026  	Справа №: 518/2232/25 Провадження № 2/518/157/2026	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року
Ширяївський районний суд Одеської області в складі:
Головуючого судді Тарасенко М.С.,
за участю секретаря Логвенюк О.М.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» звернулося до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17.08.2019-100002136 від 17.08.2019 року, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13528,00 грн, а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.08.2019 року між ТОВ "Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 17.08.2019-100002136, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7600 грн. на строк 14 календарних днів, розмір процентів за користування кредитом становить 28 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (сума 2128,00 грн).
Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.12.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 13528,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 7600,00 грн та за відсотками 2128,00 грн, а також штраф у розмірі 3800,00 грн.
03.05.2024 року між ТОВ "Споживчий Центр» та ТОВ "Новий колектор" укладено договір факторингу №030524-12, у відповідності до умов якого ТОВ "Споживчий Центр» передало ТОВ «Новий колектор» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «Новий колектор» прийняв належні ТОВ «Споживчий Центр» права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 ..
Добровільно відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 13528,00 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Представник позивача в позові просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного.
Як вбачається з матеріалів справи 17.08.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.08.2019-100002136, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) та заявки від 17.08.2019, які підписано шляхом застосування цифрового підпису та одноразового ідентифікатора.
Сторони уклали договір на наступних умовах: сума кредиту – 7600,00 грн, строк користування кредитом - 14 календарних днів з дати отримання, проценти: 2128,00 грн, що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка).
ОСОБА_1 був ознайомлений з розрахунком загальної вартості кредиту для споживача та реальною річною процентною ставкою за договором №17.08.2019-100002136 від 17.08.2019 року, а також підтвердив укладення кредитного договору, в якому визначені умови кредитування.
Судом встановлено, що кредитний Договір укладений шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідності до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.
За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресова пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст. 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з квитанцією № 160749059 від 17.08.2019 о 13:18 EEST, ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» через платіжну систему Fondy було успішно здійснено платіж у розмірі 7600,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 платіжної системи Visa, з призначенням платежу: 17.08.2019-100002136.
03.05.2024 було укладено договір факторингу № 030524-12 відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» відступило на користь ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 17.08.2019-100002136 від 17.08.2019.
Відповідно до Довідки ТОВ «Новий колектор» від 23.10.2025 року про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором – заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором 17.08.2019-100002136 від 17.08.2019 року за період з 17.08.2019 року по 23.10.2025 року (включно) становить 13528,00 грн, з яких 7600,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 2128,00 грн – прострочена заборгованість за відсотками, 3800,00 грн – прострочена заборгованість за штрафом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 1 ст. 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним Договором.
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у загальній сумі 13528,00 грн., з яких 7600,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 2128,00 грн. заборгованості за відсотками, 3800,00 грн – штрафу.
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати за отримання професійної правничої допомоги, надану адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС» на підставі Договору № 07/24-НК від 02.07.2024 року в розмірі 6000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 37204767222222406 від 03.11.2025 року.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Березівський (раніше Ширяївський) район, с. Яринославка, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) суму заборгованості за кредитним договором № 17.08.2019-100002136 від 17.08.2019 року в розмірі 13528,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Березівський (раніше Ширяївський) район, с. Яринославка, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601) 2422,40 грн. судового збору, 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Копію рішення направити позивачу та відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Тарасенко