Справа № 134/95/25
2/134/480/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

28 квітня 2026 року      селище Крижопіль 

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Швець Л.В., 
при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному проваджені з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 583, 86 гривень та також судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4155628053. Відповідачу було надано кредит в розмірі 8 499,00 грн. кредит надався строком на 18 місяців, строк погашення 15.02.2023 року. Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір.
07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає, а АТ «Таскомбанк» приймає права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників.
08.11.2023 року Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 реєстру прав вимоги товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17583,86 грн., з яких: 8 499, 00 грн. – загальна заборгованість по тілу кредиту; 0, 73 грн. – загальна заборгованість за відсотками; 9 084, 13 грн. – загальна заборгованість по комісії, 0, 00 грн. – пеня/штрафи, яку позивач просить стягнути з відповідача. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.11.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Заочним рішенням від 26 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) - заборгованість в розмірі 17583 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 86 копійок за договором позики № 4155628053від 15 вересня 2021 року та судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
17 березня 2026 року представником позивача була подана заява про перегляд заочного рішення суду від 26 березня 2025 року. Дана заява обґрунтована наступним. Прибути на розгляд справи та подати заперечення ОСОБА_1 не міг, оскільки з 08 березня 2022 року по 29 березня 2025 року перебував на військовій службі у Збройних Силах України. Крім того, отримав поранення через що отримав інвалідність 2 гр. Про наявність провадження дізнався при підключенні до державного сервісу «ДІЯ». Рішення Крижопільського районного суду по справі № 134/95/25 не отримував, так само як і будь-яких документів з виконавчої служби, а тому звернувся до представника для ознайомлення з матеріалами справи. Про те, що він знаходиться на військовій службі, відповідач усно повідомив ТОВ «ФК «ЦФР», на що, з його слів, йому було надано відповідь, що проценти за кредитом йому не будуть нараховуватися. І, дійсно, як вбачається з позовних вимог загальна заборгованість по відсоткам становить 0,73 грн. Однак, комісія по обслуговуванню кредиту нараховувалася щодня та становить 9084,13 грн. Суди неодноразово вказували фінансовим компаніям на те, що комісія є прихованими процентами. Зокрема, у Постанові Верховного Суду по справі 910/12876/19 від 01.09.2021 р., № 444/9519/12 від 27.03.2019 р., № 361/3923/18 від 10.11.2021 року, № 522/4493/17 від 01.04.2020 року. Тому, вважає, що комісія є прихованою платою за користування кредитом, тобто аналогом процентів. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сім`ї» військовослужбовець звільняється від сплати пені, процентів, штрафних санкцій. Крім того, вважає, що Позивач не довів перехід права вимоги за кредитним договором. Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора у зобов`язанні. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладений договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги кредитних коштів, право на одержання яких належить ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги грошових коштів за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2. Договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри є невід`ємною частиною цього договору. 08.11.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №НІ/11/19-Ф, відповідно до умов якого, АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, право на одержання яких, належить АТ «Таскомбанк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів за кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу від 08.11.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача. Вказані докази не підтверджують відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до нового кредитора АТ «Таскомбанк», оскільки реєстр прав вимог, які передаються від первісного кредитора до нового кредитора позивачем не наданий. 3 огляду на викладене договір факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладений його сторонами щодо передання права вимоги, зокрема, і за зазначеним кредитним договором, також не підтверджує перехід права вимоги за цим кредитним договором до позивача, оскільки не надано доказів, що АТ «Таскомбанк» мало таке право вимоги до укладення договору факторингу.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року заяву задоволено, скасовано заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року у справі № 134/95/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання.
В судове засідання 28 квітня 2026 року сторони не з`явилися.
Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставлення ухвали суду від 31 березня 2026 року до електронного кабінету – 02.04.2026 року, свого представника не направив. Будь-яких клопотань до суду не надав.
Представник відповідача адвокат Глушкова Т.І. через систему «Електронний суд» подала заяву про проведення судового засідання беї участі сторони відповідача із врахуванням заперечень, викладені та долучені до заяви про перегляд заочного рішення. Додаткові пояснення відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так судом встановлено:
15.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4155628053. 
Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. Відповідач підписав анкету-заяву на отримання послуг в ТОВ «ФК» ЦФР» від 15.09.2021 року.
Згідно п. 1 п. п. 1.1 кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно п. 1 п. п. 1.2 відповідачу було надано кредит в розмірі 8 499,00 грн. кредит надався строком на 18 місяців, строк погашення 15.02.2023 року.
Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. 
В зв`язку з чим виникла у ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 4155628053від 15 вересня 2021 року, 17 583, 86 грн., з яких: 8 499, 00 грн. – загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,73 грн. – загальна заборгованість за відсотками; 9 084, 13 грн. – загальна заборгованість по комісії, 0, 00 грн. – пеня/штрафи.
Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає, а АТ «Таскомбанк» приймає права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п.2.2. Договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри є невід`ємною частиною цього договору.
08.11.2023 року Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 реєстру прав вимоги товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а саме за номером 1560, набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17583,86 грн., з яких: 8 499, 00 грн. – загальна заборгованість по тілу кредиту; 0, 73 грн. – загальна заборгованість за відсотками; 9 084, 13 грн. – загальна заборгованість по комісії, 0, 00 грн. – пеня/штрафи, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договорів факторингу.
Так, дійсно згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Відповідно до п.2.2. Договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри є невід`ємною частиною цього договору.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», так як не доведено факту відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора до АТ «Таскомбанк» з огляду на наступне.
В матеріалах справи відсутній реєстр до договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2026 року, за яким як стверджує позивач АТ «Таскомбанк» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4155628053 від 15 вересня 2021 року.
Таким чином, позивачем не підтверджено факту відступлення права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Водночас, саме на позивача покладено обов`язок доказування обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та подання всіх наявних у нього доказів у строки, встановлені статтею 83 ЦПК України.
За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 10, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, або складання має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач:ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації:АДРЕСА_1 .

Суддя