Справа №345/2998/26 
Провадження № 2-о/345/112/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
09.06.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Сирка Й.Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , представника заявника Романів Оксани Павлівни, заінтересована особа: Калуська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, 
В С Т А Н О В И В:
Представник заявника - адвокат Романів О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеною заявою. Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника- ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ум. Калуш Івано-Франківська область.
Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0,45 га, що знаходиться на території Калуської міської ради Івано-Франківської області.
Крім заявника спадкоємців першої черги відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України немає.
З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Під час розгляду спадкової справи приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюком О.І. встановлено розбіжність у написанні прізвища заявника та його матері, а саме: у свідоцтві про смерть матері зазначено прізвище « ОСОБА_3 », тоді як у паспорті громадянина України НОМЕР_1 заявника, а також у його свідоцтві про народження НОМЕР_2 значиться прізвище матері « ОСОБА_3 ».
Наявна розбіжність у написанні прізвищ, причиною якої може бути неуважність або недбалість відповідальної особи, унеможливлює документальне підтвердження родинних відносин між померлою та заявником, що позбавляє його можливості реалізувати право на спадкування.
У зв`язку з цим заявник змушений звернутись із заявою до суду про встановлення юридичного факту.
Представник заінтересованої особи Калуської міської ради Івано-Франківської області подав до суду заяву про розгляд справи без уповноваженого представника Калуської міської ради, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечують, без розподілу судових витрат.
Представник заявника-адвокат Романів О.П. в судове засідання подала заяву про проведення справи без її участі та участі заявника, заяву підтримує та просить задоволити.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2 . ЇЇ батьками згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . 
Чоловіком ОСОБА_2 був ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , і батьками якого згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 були ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого у свідоцтві про народження НОМЕР_2 вказані ОСОБА_6 і ОСОБА_2 .
Той факт, що матір`ю заявника є померла ОСОБА_2 підтверджується відомостями, наданими сектором реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг» Калуської територіальної громади Калуського району, згідно яких у будинку АДРЕСА_1 проживали разом з іншими особами ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Про різні написання прізвища померлої свідчать записи у її трудовій книжці « ОСОБА_9 , а на місці її підпису вказане слово « ОСОБА_3 », у посвідченні ветерана війни – учасника бойових дій та посвідченні особи, нагородженої медаллю вказане прізвище « ОСОБА_3 », у посвідченні особи, нагородженої ювілейною медаллю та у посвідченні особи, нагородженої пам`ятним знаком «50 років визволення України» вказане прізвище « ОСОБА_3 ».
Також у Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №196651 від 12 березня 2002 року прізвище матері заявника вказано також « ОСОБА_3 » замість ОСОБА_3 .
На даний час заявнику не відомо дійсних причин розбіжності у написанні його прізвища та прізвища його матері, і тепер він не має можливості документально підтвердити чи спростувати це, що, у свою чергу, у нотаріуса викликало сумніви у тому, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.
У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Пунктом 12 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт, а саме що ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_1 .
Таким чином, оцінивши усі докази в сукупності, суд доходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і підтверджені письмовими доказами, тому є всі підстави для задоволення заяви.
На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також факт, що Державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 №196651, виданий 12 березня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 , належав ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя