ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.05.2026	Справа № 910/3734/26	

За позовом Комунального підприємства"КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" 
про стягнення 3 361,85 грн
Суддя О.В. Гумега 
секретар судового засідання
Ю.В. Завадська
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" (далі - відповідач) про стягнення 3 361,85 грн на підставі Договору № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2024, з яких: 1 755,00 грн основного боргу, 144,82 грн пені, 1 214,65 грн інфляційних втрат та 247,38 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2024 та нездійсненням оплати за червень 2021 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 позовну заяву Комунального підприємства "КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3734/26, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/3734/26.
15.04.2026 до суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).
При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження судом досліджено заяви по суті спору та з процесуальних питань, подані позивачем і додані до них докази.
Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.
З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог та дослідивши матеріали справи, суд
УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
06.04.2021 між Комунальним підприємством "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" (далі - сторона-2) був укладений Договір № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - Договір).
Згідно з п. 1.1 Договору, сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вулиця Березняківська, 23, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - майданчик для паркування), що включає 45 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 5 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.
Відповідно до п. 3.1 Договору, майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.
Акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами з моменту погодження схеми ОДР у встановленому порядку відповідно до Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, але не пізніше не пізніше ніж через 5 робочих днів з моменту затвердження. У випадку не підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика в експлуатацію даний Договір вважається розірваним на 6-й день (п. 3.2 Договору).
05.06.2021 між Комунальним підприємством "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" було підписано Акт приймання-передачі паркувального майданчика, згідно з умовами якого, сторони цим Актом підтверджують, що сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 50 машиномісць за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вулиця Березняківська, 23, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.
11.08.2021 позивач звернувся до відповідача з Листом № 053/05-3577, яким повідомив останнього, що Комунальне підприємство "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" не отримало Акт приймання-передачі паркувального майданчика, який підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ", враховуючи п. 3.2 Договору, Договір № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021 вважається розірваним з 11.06.2021.
Пунктом 3.3 Договору встановлено, що майданчик для паркування вважається фактично повернутим стороні-1 з моменту підписання сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки визначені п. 7.14. У випадку не підписання стороною-2 акту повернення з експлуатації майданчика для паркування сторона-1 має право підписати даний акт в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення стороні-2, після чого майданчик вважається повернутим стороні-1. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача наявний обов`язок зі сплати по Договору № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021 у період з 05.06.2021 по 11.06.2021 (6 днів).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Постановою Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 910/1248/23 були зроблені висновки, що оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму.
При цьому у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16 та від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19, згідно якого подібний договір є договором надання послуг, а також відступив від висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 910/8413/17 про те, що такий договір є договором найму майнових прав.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір є договором найму, що регулюється положеннями глави 58 ЦК України.
Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частинами першою та п`ятою ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, становить 6,50 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 1,08 грн.
Пунктом 4.3 Договору встановлено, що оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.
Згідно з п. 4.4 та 4.5 Договору, сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та направляє на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату. Відсутність рахунку на дату оплати, визначену п. 4.3. цього Договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати.
Судом встановлено, що позивачем було складено Рахунок на оплату № 4647 від 05.06.2021 на суму 7 605,00 грн.
На виконання Службової записки № 2039-с від 17.12.2025 Комунальним підприємством "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" було проведено коригування суми за Договором № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021, що підтверджується Бухгалтерською довідкою № 224 від 17.12.2025.
Відповідно до Оборотно-сальдової відомісті по рахунку № 3614 за 01.06.2021-25.02.2026, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" перед позивачем склала 1 755,00 грн.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021 становить 1 755,00 грн.
Позивач надіслав відповідачу Лист № 053/05-157 від 08.01.2025, в якому просив виконати взяті на себе зобов`язання стосовно розрахунків за Договором № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021 та в найкоротший термін сплатити заборгованість. 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач не надав заперечень та(або) пояснень щодо вищезазначених обставини та не надав доказів здійснення оплати за спірний період або контррозрахунок заявленої позивачем суми заборгованості.
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № ДНП-2021-04/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 06.04.2021 у розмірі 1 755,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.
Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 144,82 грн пені, 247,38 грн 3% річних та 1 214,65 грн інфляційних втрат.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 144,82 грн суд зазначає наступне.
За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, встановлених цим Договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.
Судом встановлено, що позивач здійснив нарахування пені на суму основного боргу у період з 16.06.2021 по 16.12.2021.
Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 144,82 грн є арифметично правильною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 247,38 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 214,65 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що розрахунки є арифметично вірними, відтак позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 247,38 грн та інфляційних втрат у сумі 1 214,65 грн та є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, судовий збір в сумі 2 662,40 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКІНГ КОМ" ( Україна, 02095, м. Київ, ВУЛИЦЯ КНЯЖИЙ ЗАТОН, будинок 2/30; ідентифікаційний код: 40910969) на користь Комунального підприємства "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" (Україна, 01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЕОНТОВИЧА, будинок 6; ідентифікаційний код: 35210739) 1 755,00 грн (одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.) заборгованості, 144,82 грн (сто сорок чотири гривні 82 коп.) пені, 247,38 грн (двісті сорок сім гривень 38 коп.) 3% річних, 1 214,65 грн (одну тисячу двісті чотирнадцять гривень 65 коп.) інфляційних витрат та 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.
Повне рішення складено 25.05.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА