ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/270/25 пров. № А/857/22602/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №500/270/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, (головуючий суддя першої інстанції Дерех Н.В., за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 30 квітня 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), за участю третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – третя особа), у якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №61/975 від 17.10.2023 року про призначення дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, штаб-сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 26.09.2022 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.: 
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 штаб-сержанта ОСОБА_2 - її чоловіка, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15000000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів гривень, 00 копійок) та здійснити виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням проведених виплат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка вважає протиправним та таким, що необхідно скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 61/975 від 17.10.2023 року, про призначення дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, штаб-сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 26.09.2022 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750,00 грн. 
Просить врахувати, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця виплачується така допомога у розмірі, визначеному п.2 Постанови № 168, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» п.1 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ та п.5 Постанови № 975.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 61/975 від 17.10.2023.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2024 із документами щодо здійснення виплати (доплати) одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка ОСОБА_2 , пов`язаного із захистом Батьківщини та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій вказує, що при винесенні відповідного рішення суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального та матеріального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи та до помилкових висновків, у зв`язку з чим таке необхідно скасувати.
Зазначає, що оскільки відповідно до витягу з протоколу 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 177 від 25.01.2023 ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б його дружині право на отримання допомоги у збільшеному розмірі, а саме згідно з постановою КМУ № 168, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Також вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою питання пропуску позивача строку звернення до суду із вказаним позовом, оскільки позивач звернувся до суду із цим позовом 15.01.2025, водночас рішення, на підставі якого ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу було прийнято 17.10.2023 (протокол № 61/975 від 17.10.2023). 
Зважаючи на викладене, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу позивачка не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Суд встановив та з матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_1 - штаб-сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 23.09.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 на адресу ОСОБА_1 надіслано Сповіщення сім`ї №32 про смерть її чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно витягу з Протоколу засідання 16 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Протокол №177 від 25.01.2023, "захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 1970 р.н.: "Сепсис. Поліорганна недостатність. ІХС: дифузний кардіосклероз. Цукровий діабет, тяжкий" [...] послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , - ЗАХВОРЮВАННЯ І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ".
Як слідує з довідки №43 від 09.02.2023, ОСОБА_1 , встановлений статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ст. 1-1 та має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ст. 10-1. 
Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975.
17.10.2023 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що оформлене Протоколом № 61/975 від 17.10.2023 ОСОБА_1 , дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, штаб-сержанта ОСОБА_2 призначено одноразову грошову допомогу - в розмір 750- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.10.2024 №11/3/20441 позивача повідомлено про те, що оскільки штаб-сержант ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови №975. 
28.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 листом за № 11/1/19368 повідомлено ОСОБА_1 про прийняте рішення Комісії Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №61/975 та про те, що у виконання вказаного рішення на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.11.2023 № 347/агд здійснено перерахування призначеної виплати у сумі 1860750,00 грн.
Також, 27.11.2024 представником позивача на адресу Міністерства оборони України скеровано запит у якому просив надати йому Витяг з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 61/975 від 17.10.2023 року, в частині призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 штаб-сержанта ОСОБА_2 .
02.12.2024 у відповідь на вказаний запит Міністерством оборони України надіслано лист за № 220/13/9894 з витребуваним витягом з протоколу.
Не погоджуючись із рішенням Комісії Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом від № 61/975 від 17.10.2023, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, виходячи із тих підстав, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, така допомога виплачується у розмірі, визначеному п.2 постанови №168, а не у розмірах, визначених п.п. «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 постанови №975. Отже, до 23.02.2022 включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця.
Проте, суд першої інстанції вказав, що після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, 15000000,00 гривень.
У спірному випадку, на підставі досліджених судом документів, що визначають причини смерті військовослужбовця, суд дійшов висновку про те, що смерть ОСОБА_2 знаходиться у прямій залежності із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини. 
За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що позивач ОСОБА_3 має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі її чоловіка ОСОБА_2 під час дії воєнного стану у розмірі відповідно до п. 2 постанови №168, а не розмірі відповідно до підпункту «а» п.1 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ та п.5 Постанови № 975.
Отож, суд дійшов висновку, що у спірному випадку необхідно визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 61/975 від 17.10.2023.
Разом із цим, обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд першої інстанції взяв до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до повноважень Міністерства оборони України, відтак суд вважав за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 16.10.2024 із документами щодо здійснення виплати (доплати) одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка ОСОБА_2 , пов`язаного із захистом Батьківщини та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Згідно із ч. 1 ст 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
За приписами ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону № 2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із вимогами абзацу 1 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови № 168 визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Також, на виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок № 975).
Згідно з абзацом 1, 2 пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
Пунктом 5 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: 
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а вказав, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.
Апеляційний суд звертає увагу, що спірним у цій справі є правомірність виплати одноразової грошової допомоги дружини загиблого (померлого) військовослужбовця і пов`язаність його смерті із захистом Батьківщини.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №2011-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Як встановлено з матеріалів справи, 21.09.2022 у військовому госпіталі м. Дніпро помер ОСОБА_2 , про що 23.09.2022 третя особа на адресу ОСОБА_1 надіслала сповіщення сім`ї № 32 про смерть її чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно витягу з Протоколу засідання 16 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Протокол № 177 від 25.01.2023, "захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 1970 р.н.: "Сепсис. Поліорганна недостатність. ІХС: дифузний кардіосклероз. Цукровий діабет, тяжкий" [...] послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , - ЗАХВОРЮВАННЯ І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ".
Вказаний висновок, сформований, зокрема на підставі довідки в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2022 № 815 про безпосередню участь у бойових діях, про що свідчить зміст Протоколу № 177 від 25.01.2023
Крім того, зі змісту довідки 05.11.2022 № 1068, виданої військовою частиною НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_1 є дружиною штаб-сержанта ОСОБА_2 , який захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в результаті сепсису, поліорганної недостатності. Під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпечення їх здійснення.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що чоловік позивачки помер під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час дії воєнного стану.
Регіональною військово-лікарською комісією встановлено, що захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.
Так, Верховний Суд у постанові від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а, розглядаючи аналогічні правовідносини - смерть військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, за відсутності поранень - дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця під час дії воєнного стану відповідно до пункту 2 Постанови № 168 у розмірі 15 000 000,00 грн з підстав того, що його смерть пов`язана із захистом Батьківщини.
Поряд із цим, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що чоловік позивачки, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, не має право на одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого солдата, оскільки він не є загиблим військовослужбовцем або померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, з тих підстав, що в матеріалах справи міститься витяг з Протоколу засідання 16 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Протокол № 177 від 25.01.2023, в якому чітко визначено, що захворювання і причина смерті штаб-сержанта ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини.
Також, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.10.2022 № 175, штаб-сержант ОСОБА_2 , командир взводу забезпечення військової частини НОМЕР_2 , перебував у оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з метою здійснення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер в результаті сепсису, поліорганної недостатності, з 23 жовтня 2022 року виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.02.2023 № 836 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 10.03.2022 по 01.05.2022, з 23.05.2022 по 27.05.2022, з 27.06.2022 по 14.08.2022.
Крім цього, актом службового розслідування від 01.10.2022, що наявний в матеріалах справи, також встановлено, що смерть штаб-сержанта ОСОБА_2 наступила при проходженні військової служби під час захисту Батьківщини.
Відтак, колегія суддів не може погодитись із тим, що позивачка має право лише на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у сумі 1860750,00 грн, що було повністю виконано Міністерством оборони України.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2024 року по справі № 600/548/23-а, та від 22.08.2024 у справі № 380/9868/23 при розгляді подібних правовідносин.
Щодо дотримання строку, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду є необґрунтованими. 
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачки звернувся до Міністерства оборони України із запитом про надання витягу з протоколу засідання комісії № 61/975 від 17.10.2023 лише 27.11.2024, а відповідний документ було отримано 02.12.2024. 
Отже, на переконання апеляційного суду, саме з цієї дати позивачка набула реальну можливість ознайомитися зі змістом оскаржуваного рішення, усвідомити його правові наслідки та визначити обсяг порушених прав. 
До вказаного моменту позивачці було відомо лише про факт зарахування коштів у розмірі 1 860 750,00 грн, однак не про конкретний зміст рішення комісії, яке стало підставою для такої виплати. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що перебіг строку звернення до адміністративного суду розпочався не раніше 02.12.2024, а позов подано 15.01.2025, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 КАС України. 
Відтак апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи .
Поряд із цим, апеляційний суд не застосовує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.03.2025 у справі № 280/2749/24, на яку посилається апелянт, оскільки фактичні обставини тієї справи є юридично відмінними: позивачі не зверталися із заявою про виплату допомоги за Постановою № 168, рішення про відмову комісією не приймалося, а вимоги були визнані передчасними з процесуальних підстав. 
У справі ОСОБА_1 комісія прийняла конкретне рішення (протокол № 61/975 від 17.10.2023), яке є предметом оскарження, тому зазначена практика не є релевантною. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком першої інстанції про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 61/975 від 17.10.2023.
Також, суд першої інстанції правильно вказав, що призначення одноразової грошової допомоги належить до повноважень Міністерства оборони України, відтак необхідно зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 16.10.2024 із документами щодо здійснення виплати (доплати) одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка ОСОБА_2 , пов`язаного із захистом Батьківщини та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухваливши судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 500/270/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	Н. В. Ільчишин