ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/2400/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Еко Енерджі"
про ухвалення додаткового рішення 

в межах касаційного провадження за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика ІФ"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду 
від 23.02.2026 
у складі колегії суддів: Желік М.Б. (головуючий), Орищин Г.В., Галушко Н.А.,

у справі за заявою
Фізичної особи-підприємця Щербан Олени Олександрівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вортекс Інвестментс"
про банкрутство,-
ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 задоволено клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Вортекс Інвестментс" (далі - боржник, ТОВ "Вортекс Інвестментс") Москви Юлії Орестівни про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі про банкрутство;
затверджено мирову угоду від 21.11.2025, укладену між ТОВ "Вортекс Інвестментс" в особі директора Костіва М.М., Фізичною особою-підприємцем Щербан О.О., Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Еко Енерджі" в особі директора Павленка О.Г. та розпорядником майна ТОВ "Вортекс Інвестментс" арбітражним керуючим Москвою Ю.О., схвалену зборами кредиторів, що підтверджується протоколом від 21.11.2025.
2. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 18.12.2025 (вх. №01-05/3773/25 від 19.12.2025) Товариство з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика ІФ" (далі - ТОВ "Меблева фабрика ІФ", скаржник) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 про затвердження мирової угоди, справу направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.
3. Ухвалою від 23.02.2026 Західний апеляційний господарський суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Меблева фабрика ІФ" від 18.12.2025 (вх. №01-05/3773/25 від 19.12.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25.
4. За результатами розгляду касаційної скарги, постановою Верховного Суду від 25.05.2026 у справі № 914/2400/25 касаційну скаргу ТОВ "Меблева фабрика ІФ" залишено без задоволення;
ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі № 914/2400/25 залишено без змін.
5. До Верховного Суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Еко Енерджі" (далі - ТОВ "Транс Еко Енерджі", заявник) про ухвалення додаткового рішення, в якій представник заявника просив стягнути із ТОВ "Меблева фабрика ІФ" на користь ТОВ "Транс Еко Енерджі" 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/2948/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026.
7. Ухвалою від 10.06.2026 Верховний Суд прийняв заяву ТОВ "Транс Еко Енерджі" про ухвалення додаткового рішення до провадження;
ухвалив здійснити розгляд заяви ТОВ "Транс Еко Енерджі" про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
8. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
9. Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
10. Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
11. Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
12. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (частина восьма статті 129 ГПК України).
13. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
14. Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
15. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
16. У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
17. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
18. Також колегія суддів враховує, що, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
19. Водночас, в судовому рішенні суд повинен прямо зазначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
20. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
21. Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
22. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
23. Також колегія суддів звертає увагу на сформований у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписів статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
24. Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
25. Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є ухвала від 23.02.2026, якою Західний апеляційний господарський суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Меблева фабрика ІФ" від 18.12.2025 (вх. №01-05/3773/25 від 19.12.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25.
26. Колегія суддів враховує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 74 ГПК України).
27. Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
28. Частиною восьмою статті 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
29. Щодо судових витрат, понесених ТОВ "Транс Еко Енерджі" під час розгляду справи у суді касаційної інстанції, Верховний Суд враховує, зокрема, таке.
30. У відзиві на касаційну скаргу від 05.05.2026 ТОВ "Транс Еко Енерджі" було зазначено, що зв`язку із розглядом касаційної скарги ТОВ "Меблева фабрика ІФ" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі № 914/2400/25 про закриття апеляційного провадження ТОВ "Транс Еко Енерджі" очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.
31. Як вже було зазначено вище, 01.06.2026 від ТОВ "Транс Еко Енерджі" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, тобто в межах визначеного частиною восьмою статті 129 ГПК України строку після ухвалення Верховним Судом постанови від 25.05.2026.
32. Отже, заявником дотримано вимоги статті 124, 129 ГПК України та разом з першою заявою по суті спору подано до суду касаційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а також докази на підтвердження наданої правової допомоги.
33. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції представником ТОВ "Транс Еко Енерджі" надано копії таких документів:
- Договору про надання прав допомоги № 5 від 16.12.2025;
- додатку № 2-К від 05.05.2026; 
- акта про надані послуги № 2-К від 27.05.2026.
34. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ЕКО ЕНЕРДЖІ" та Адвокатським об`єднанням "ГАЛ-ЮРЗАХИСТ" укладено договір про надання правничої допомоги № 5 від 16.12.2025 (далі - Договір), за умовами якого (п.1) клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу.
35. Відповідно до п.2 Договору зміст, обсяг, вартість правничої допомоги, яка надається клієнту та порядок розрахунків погоджується Сторонами в додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.
36. Між ТОВ "Транс Еко Енерджі" та Адвокатським об`єднанням укладено додаток № 2-К від 05.05.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 5 від 16.12.2025, за змістом якого Товариство доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі № 914/2400/25 у зв`язку із розглядом Верховним Судом касаційної скарги ТОВ "Меблева фабрика ІФ" (ЄДРПОУ 40906580) на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі № 914/2400/25 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Меблева фабрика ІФ" від 18.12.2025 (вх. №01-05/3773/25 від 19.12.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 про затвердження мирової угоди у справі № 914/2400/25.
37. Сторонами погоджено вартість правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн та визначено обсяг необхідних послуг.
38. За змістом наявного у матеріалах справи Акта приймання-передачі виконаних робіт, адвокатом надано такі послуги:
- підготовка та подання у Верховний Суд відзиву на касаційну скаргу від 05.05.2026.
39. Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) Адвокатом є фіксованою, складає 25 000,00 грн.
40. Верховний Суд враховує, що матеріали справи містять відзив ТОВ "Транс Еко Енерджі" на касаційну скаргу ТОВ "Меблева фабрика ІФ", поданий адвокатом Квіткіним Ю.М., тобто зазначена правова допомога є дійсною та фактично наданою.
41. Верховний Суд враховує, що адвокат Квіткін Ю.М. не брав участь у судових засіданнях Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у цій справі, оскільки розгляд справи здійснювався у письмовому провадженні.
42. Разом з тим Суд наголошує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладений від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
43. Водночас, суд враховує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
44. Виходячи з наведеного, колегія суддів касаційної інстанції враховує відсутність заперечення щодо ухвалення додаткового рішення через невідповідність їх вимогам необхідності, реальності та розумності.
44. Дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлений адвокатом Квіткіним Ю.М. розмір витрат є обґрунтованим документально, є реальним, а сума гонорару адвоката є фіксованою, тому Суд дійшов висновку, що заява про компенсацію витрат на суму 25 000,00 грн підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 119, 129, 234, 244, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Еко Енерджі" - Квіткіна Юрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблева фабрика ІФ" (код ЄДРПОУ 40906580; адреса: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. І. Левинського, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Еко Енерджі" (код ЄДРПОУ 46039484, адреса: 79048, м. Львів, вул. Литвиненка С., 3) 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видачу наказів доручити Господарському суду Львівської області.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік