Справа № 548/642/26
Провадження № 2-о/548/33/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого – судді Коновод О.В.
за участю секретаря судового засідання – Матвієнко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хоролу в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу
В С Т А Н О В И В:
Позиція заявниці та заінтересованої особи, процесуальні дії, вчинені по справі.
Заявниця звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаною заявою.
На обґрунтування заяви зазначає, що вона ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_2 »), народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дем`янівка Котелевського району Полтавської області, що доводиться копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 .
05 серпня 1983 року заявниця, ОСОБА_1 ( дівоче прізвище « ОСОБА_2 »), розпочала свою трудову діяльність в Київському виробничо експериментальному взуттєвому об`єднанні ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді затяжчик взуття 4 розряду, де була заведена трудова книжка Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року, наказ №263-К від 27.07.1983 року. 
16 березня 2026 року заявниця звернулася до Хорольського відділу обслуговування громадян №16 ( сервісний центр ) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що розташований за адресою: м.Хорол, вулиця Небесної Сотні,78 з питанням щодо оформлення пенсії за віком. Після ознайомлення з наданою заявниці трудовою книжкою, посадові особи указаного відділу роз`яснили, що у зв`язку з тим, що на титульній сторінці прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на основі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого відділом ЗАГС м.Хорол Полтавської області 29 лютого 1992 року було зроблено помилку в написанні прізвища « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим необхідно встановити у судовому порядку факту належності заявниці, ОСОБА_1 , трудової книжки Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року.
Отже, для реалізації мого права на пенсію за віком необхідно встановити факт належності заявниці, ОСОБА_1 , вказаного правовстановлюючого документа, тобто трудової книжки Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року, що повністю доводиться: копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , поясненнями свідків: ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 .
Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення в судовому порядку надає заявниці можливість реалізувати право на пенсію за віком.
30.03.2026 по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого позовного провадження.
Заявник у судове засідання не з`явилася, прохала суд розглянути справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Прохали розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Заявниця, ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_2 »), народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дем`янівка Котелевського району Полтавської області, що доводиться копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 .
05 серпня 1983 року заявниця, ОСОБА_1 ( дівоче прізвище « ОСОБА_2 »), розпочала свою трудову діяльність в Київському виробничо експериментальному взуттєвому об`єднанні ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді затяжчик взуття 4 розряду, де була заведена трудова книжка Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року, наказ №263-К від 27.07.1983 року. 
16 березня 2026 року заявниця звернулася до Хорольського відділу обслуговування громадян №16 ( сервісний центр ) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що розташований за адресою: м.Хорол, вулиця Небесної Сотні,78 з питанням щодо оформлення пенсії за віком. Після ознайомлення з наданою заявниці трудовою книжкою, посадові особи указаного відділу роз`яснили, що у зв`язку з тим, що на титульній сторінці прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на основі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого відділом ЗАГС м.Хорол Полтавської області 29 лютого 1992 року було зроблено помилку в написанні прізвища « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим необхідно встановити у судовому порядку факту належності заявниці, ОСОБА_1 , трудової книжки Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року.
Отже, для реалізації мого права на пенсію за віком необхідно встановити факт належності заявниці, ОСОБА_1 , вказаного правовстановлюючого документа, тобто трудової книжки Серія НОМЕР_4 , дата заповнення: 05 серпня 1983 року, що повністю доводиться: копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , поясненнями свідків: ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 .
Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення в судовому порядку надає заявниці можливість реалізувати право на пенсію за віком.
Норми права, застосовані судом.
Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».
Згідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі — Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
Згідно ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.6, 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Мінсоцзахисту населення України 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованої в Мінюсті України 17.08.1993 р. за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надавати працівнику в цьому необхідну допомогу. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я та по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імя та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється колишнє прізвище або імя, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб
Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.05.1995 № 5 (далі– Постанова №5) справи, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьомуосіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутись до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.
Пункт 12 Постанови № 5 визначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвище, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».
Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 104, 105, 110-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76 – 81, 133, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ), за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( адреса знаходження: вул. Соборності, 66 м. Полтава, код ЄДРПОУ 13967927 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити .
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , трудової книжки Серія НОМЕР_4 , заповненої на Київському виробничо експериментальному взуттєвому об`єднанні ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції, дата заповнення: 05 серпня 1983 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 29.04.2026 року.

Суддя : О.В. Коновод