Справа № 930/425/26
Провадження 1-кп/930/154/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2026 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено 11.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026101110000185, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Мухівці Немирівського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
Кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 за наступних обставин.
Так, 24.08.1991, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення міжнародних нормативно-правових актів, 22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке задоволене.
24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.
Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом військово-політичного керівництва Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, війська Російської Федерації зайшли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.
Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.
Відповідно до ст. 73 Конституції України, виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин, 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану на території України неодноразово продовжено строком по теперішній час. 
Підстави для відстрочки від мобілізації, визначені ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема п. 13 ч. 1 вказаної статті визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю І чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю І чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Так, y невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.01.2025, у громадянина України ОСОБА_4 , виник умисел на вчинення умисних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом незаконного отримання відстрочки від мобілізації, шляхом створення пггучних умов та подачі до державних органів підроблених документів, необхідних для подальшого ухилення від мобілізаційних заходів.
Для втілення злочинного умислу, 27.01.2025 ОСОБА_4 , який є особою призовного віку зателефонував невстановленій особі, та повідомив, що йому порекомендували її, як людину, яка може допомогти у вирішенні джання відстрочки від мобілізації.
Цього ж дня, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля азтомийки в місті Немирів Вінницької області, більш точної адреси на даний час досудовим розслідуванням не встановлено, зустрівся з невстановленою особою.
Під час вказаної зустрічі, невстановлена особа обговорюючи тему мобілізації, переслідуючи корисливий мотив, вирішила сприяти ОСОБА_4 в ухиленні від мобілізаційних заходів, шляхом організації підроблення та надання останньому документів з фіктивними відомостями щодо хвороби його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка нібито потребуватиме постійного стороннього догляду, що буде підставою для отримання відстрочки ОСОБА_4 , як особи призовного віку, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Наступного дня, а саме, 28.01.2025, о 09 год. 07 хв., невстановлена особа разом з ОСОБА_4 прибули до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Немирів), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у невстановленої на даний час посадової особи отримали консультацію щодо шляхів отримання відстрочки та переліку документів, які необхідні для відстрочки відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В подальшому, 30.01.2025, о 00:23год., невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, зі свого мобільного номеру телефону зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила останнього про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Немирів) о 9 годині ранку 30.01.2025.
Того ж дня, а саме 30.01.2025, о 08:44 год., ОСОБА_4 , виконуючи вказівку невстановленої особи, прибув до вказаного відділу ТЦК, та повідомив про це вказану особу у телефонній розмові.
В ході вказаної телефонної розмови невстановлена особа надавала подальші вказівки ОСОБА_4 , а саме: вказала йому записатись на прийом до лікаря, а також надіслати йому фотографії паспорту та РНОКПП ОСОБА_6 .
Під час вказаного візиту, ОСОБА_4 подав частину документів необхідних для отримання відстрочки від мобілізації відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Надалі, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 01.02.2025 невстановлені особи отримали від ОСОБА_7 копію паспорта та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_6 , які були необхідні, для виготовлення підроблених документів, щодо хвороби його матері ОСОБА_6 .
В подальшому, невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, не пізніше 01.02.2025, діючи умисно, за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законні діяльності ЗСУ та інших військових формувань, на підставі отриманих раніше копії паспорта ті ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_6 , виготовили підроблений «Висновок від 30.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підписаний членами комісії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та скріплений печатками TOB «ЛДЦ МЕДІЛЮКС».
У період з 01.02.2025 по 08.02.2025, невстановлені особи, діючи умисно, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, передали ОСОБА_7 підроблений «Висновок від 30.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
У свою чергу, 08.02.2025, ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (Немирів), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за вказівками невстановлених осіб, дав працівникам вказаної установи, які не були обізнані про наміри ОСОБА_7 , пакет документів, серед яких підроблений «Висновок від 30.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі яких, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», отримав право на відстрочку від мобілізації до 08.05.2025.
Крім цього, 02.05.2025, ОСОБА_11 перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (Немирів), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за вказівками невстановлених осіб, повторно подав працівникам вказаної установи, які не були обізнані про наміри ОСОБА_7 , пакет документів, серед яких підроблений «Висновок від 30.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі яких, у подальшому, відповідно до п. 13 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тримав право на відстрочку від мобілізації до 05.11.2025.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційних документів за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України,тобто використання завідомо підробленого документа. 
До проведення підготовчого судового засідання між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 22026101110000185 з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем с.Мухівці Немирівського району, Вінницької області, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим з іншого боку, на підставі ст. ст. 36, 468 - 476 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_13 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001132 від 29.08.2024, в приміщенні відділу Київської міської прокуратури, діючи добровільно, укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо:
- правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, за ч.3 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційних документів за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, за ч.4 ст.358 КК України,тобто використання завідомо підробленого документа. 
- погодженого сторонами призначення ОСОБА_4 покарання: за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України – у виді 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 358 КК України – у виді обмеження волі строком на 3 роки; за ч.4 ст. 358 КК України – у виді обмеження волі строком 2 роки; На підставі ст.70 КК україни шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням;
- обов`язків обвинуваченого ОСОБА_4 : повне та беззастережне визнання своєї вини; сприяти суду у дослідженні обставин вчинення даного кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, викрити організатора та інших учасників вчинення злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень беззастережно визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміновані йому діяння, а саме приблизно в січні 2025 року він зателефонував ОСОБА_14 , який є депутатом Немирівської міської ради, та попросив, щоб той йому допоміг в отриманні відстрочки від мобілізації, після чого вони в той самий день зустрілися, та ОСОБА_14 підтвердив, що може в цьому допомогти, але не сказав як саме, сума винагороди це становить дві тисячі доларів США. Через кілька днів він спільно з ОСОБА_14 прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб оформити відстрочку по догляду за батьком, разом з тим треба було подати документ про те, що мама не може за батьком доглядати. Для оформлення такого документа ОСОБА_14 попросив скинути копії документів на маму (паспорт, код), дав номер телефону якоїсь жінки, до якої ОСОБА_4 мав під`їхати через кілька днів. Потім в кінці січня - на початку лютого 2025 він зустрівся з тією жінкою, взяв у неї документ, та заніс його у військомат. Після цього йому оформили відстрочку. Суду пояснив, що розуміє, що медичний висновок що його матір потребує стороннього догляду був підроблений. Також, ОСОБА_4 зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_5 , у судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 474 КПК України передбачено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, ч.3 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України які вчинено ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься відповідно до тяжкого злочину, злочину середньої тяжкості та до проступку. Аналіз наданих суду угоди про визнання винуватості та обвинувального акту у справі та показань обвинуваченого свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 КК України тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, підробленні офіційних документів за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, та використанні завідомо підробленого документа є підтвердженою, в тому числі показаннями самого обвинуваченого, який вину визнав. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості. За досліджених матеріалів справи, суд вважає означені матеріали угоди, обвинувального акту та докази достатніми для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, за ч.3 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційних документів за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, за ч.4 ст.358 КК України,тобто використання завідомо підробленого документа. Таким чином, із матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчинених правопорушеннях визнав в повному обсязі, в чому щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше не судимий; позитивно характеризується. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №22026101110000185 з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, раніше не судимим, з іншого боку, на підставі ст. ст. 36, 468 - 476 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_13 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001132 від 29.08.2024, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Застосування покарання у вироку судом відбувається у передбаченій КК України формі: призначення покарання та, за необхідності, остаточного визначення покарання.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та визнання вини, а також, відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 11.02.2026, укладеної між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 22026101110000185 з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем с.Мухівці Немирівського району, Вінницької області, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим з іншого боку, на підставі ст. ст. 36, 468 - 476 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_13 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001132 від 29.08.2024, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 11.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026101110000185, за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України – у виді 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 358 КК України – у виді обмеження волі строком на 3 роки; за ч.4 ст. 358 КК України – у виді обмеження волі строком 2 роки; На підставі ст.70 КК україни шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням;
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись, статтями 100, 174, 314, 368-370, 374, 468-470, 472-476 КПК України та статтями 50, 65-67, 75, 76, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч.ч.3,4 ст.358 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11.02.2026 між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №22026101110000185 з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем с.Мухівці Немирівського району, Вінницької області, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим з іншого боку, на підставі ст. ст. 36, 468 - 476 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_13 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001132 від 29.08.2024, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 11.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026101110000185.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.114-1 у виді 5 років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.
ОСОБА_15 узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі строком 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 01.07.2026 року.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1