ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/5289/25
Номер провадження 22-ц/818/1728/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року в складі судді Клімової С.В. по справі № 646/5289/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2024 року о 10:20 год в м. Харкові по Гімназійній Набережній, 18-А, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «FORD «Edge», державний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі належному їй автомобілю «Ford «Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , який рухався по колу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року у справі № 646/9306/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», до якої вона звернулась за отриманням страхового відшкодування.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі ремонтної калькуляції № 46095 від 30 серпня 2024 року складено страховий акт № 46095/1, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 38 379,79 грн; ПДВ 4643,30 грн; страхове відшкодування 33 736,49 грн.
Зазначена сума була зарахована на її банківський рахунок, незважаючи на те, що розмір страхового відшкодування з нею не погоджувався.
Вказала, що за її заявою 27 серпня 2024 року судовим експертом ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» Бочаровим С.М. було проведено технічний огляд автомобіля «Ford «Ecosport» та складено висновок експерта № 6817 від 24 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження і висновок експерта № 7025 від 25 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження. Встановлено, що вартість відновлювального ремонту її транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП 15 серпня 2024 року, на дату ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу і ПДВ, становить 101 840,79 грн; без урахування ПДВ - 87 199,00 грн. 
09 грудня 2024 року відповідачем надано відповідь про відсутність підстав для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування у страховій справі.
Зазначила, що відповідач визнав наявність обов`язку здійснити страхове відшкодування майнової шкоди, завданої їй в результаті дій ОСОБА_2 . Проте вона наголошувала увагу відповідача на неповному відшкодуванні майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 . Оскільки їй виплачено лише 33 736,49 грн, натомість розмір збитків складає 87 199,00 грн, відповідач має здійснити компенсацію документально підтвердженої майнової шкоди у розмірі 53 462,51 грн.
Просила стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 53 462,51 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Підлісний М.О. вказав, що на час розгляду справи відповідачем відшкодовано позивачці додатково 35 065,94 грн, у зв`язку з чим просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 18 396,57 грн, судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надало письмові пояснення, в яких просило відмовити у задоволенні позову. Вказало, що дійсно цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП 15 серпня 2024 року була застрахована ним за полісом EР 217656739, відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза 0 грн. Позивачка звернулась до нього 19 серпня 2024 року з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, після чого було розпочато розслідування. 27 серпня 2024 року проведено огляд автомобіля. За результатами проведеної оцінки було складено звіт № 46095/2025 про оцінку автомобіля «Ford EcoSport», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 76 377,29 грн, в тому числі ПДВ на вартість складових (запасних) частин: 7 525,26 грн. Таким чином, згідно страхових актів № 46095/1 від 30 серпня 2024 року та № 46095/2 від 20 серпня 2025 року було прийнято вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування на користь позивачки у розмірі 68 852,03 грн з розрахунку 76 377,29 грн - 7 525,26 грн. Страхове відшкодування сплачено на користь позивачки двома частинами: 33 736,49 грн - згідно платіжної інструкції № 00125271 від 02 вересня 2024 року та 35 115,54 грн - згідно платіжної інструкції № 00146988 від 21 серпня 2025 року. Отже, виплату страхового відшкодування здійснено у повному обсязі. Підстав для доплати немає, оскільки прийняття рішення про визначення підстав та розміру виплати страхового відшкодування здійснюється виключно страховиком, а самостійне обрання потерпілим аварійного комісара або експерта для визначення ним шкоди можливе лише у випадку, якщо представник страховика не з`явився для визначення розміру шкоди.
Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не порушені вимоги закону щодо визначення аварійного комісару та визначення розміру виплати страхового відшкодування, здійснено виплату у повному обсязі. З позивачкою було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 17 920,00 грн, що підтверджується листуванням між сторонами, тож підстав для доплати немає.
На вказане судове рішення 03 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 – адвокат Підлісний М.О. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 18 396,57 грн як невідшкодовану частину майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково та всупереч фактичним обставинам справи дійшов висновку, що ОСОБА_1 погодилася з розміром страхового відшкодування, визначеним ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в сумі 17 920,00 грн. У матеріалах справи відсутній будь-який документ, який можна було б розцінити як волевиявлення позивачки на прийняття суми 33 736,49 грн або будь-якої іншої виплаченої суми як остаточної і достатньої компенсації (заява про згоду з розміром відшкодування, мирова угода, лист, повідомлення тощо). Скриншоти повідомлень від «PZUBOT» на мобільний телефон позивачки у мобільному застосунку «Telegram» дозволяють встановити лише факт одностороннього направлення відповідачем повідомлень із запропонованим розміром страхового відшкодування, однак вказане листування не містить волевиявлення ОСОБА_1 щодо вказаних повідомлень, вона не обирала жоден із запропонованих відповідачем варіантів відповіді, про що свідчить відсутність відповідного текстового повідомлення з її боку. Одностороннє збільшення відповідачем суми страхового відшкодування з 17 920,00 грн до 33 736,49 грн спростовує висновок суду першої інстанції про надання позивачкою згоди на запропоновану відповідачем суму страхового відшкодування. Пояснення відповідача взагалі не містять доводів про узгодження страхового відшкодування. Факт отримання позивачкою страхової виплати, яка була перерахована їй без її згоди, не може тлумачитися як відмова від права на повне відшкодування шкоди або як її згода з визначеним страховиком розміром виплати. Вже після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило додаткову виплату, яка за своїм характером є частковим добровільним виконанням спірного зобов`язання, тобто відповідач визнав наявність у себе обов`язку з відшкодування більшої суми, ніж була виплачена первісно. Пунктом 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілої особи залучати експертів для встановлення як причин страхового випадку, так і розміру збитків. Ця норма не містить жодних застережень, що таке право потерпілого виникає лише у разі невиконання страховиком свого обов`язку приїхати на огляд, і не обмежує право потерпілого на отримання незалежної експертної оцінки. Суд безпідставно не взяв до уваги висновок судового експерта, залученого за ініціативою потерпілої особи, надавши перевагу доказам відповідача. 
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею автомобіля «Ford «Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 02 квітня 2024 року (а.с. 20-21). 
15 серпня 2024 року о 10:20 год в м. Харкові по Гімназійній Набережній, 18-А, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «FORD «Edge», державний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Ford «Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , який рухався по колу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2024 року у справі № 646/9306/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 42).
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом ЕР.217656739 від 01 листопада 2023 року з франшизою 0 грн.
19 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сторони визнають.
Протоколом технічного огляду КТЗ від 27 серпня 2024 року підтверджено, що спеціаліст-автотоварознавець ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_1 здійснив огляд належного останній пошкодженого транспортного засобу Ford EcoSport, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 101 зворот - 102).
Також 27 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_1 судовим експертом ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» Бочаровим С.М. було проведено технічний огляд автомобіля «Ford «Ecosport», під час якого були присутні ОСОБА_1 та представник страхової компанії, що підтверджується протоколом № 6817 (а.с. 51).
Відповідно до наданої ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ремонтної калькуляції № 46095 від 30 серпня 2024 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Ecosport» становить 54 712,85 грн, загальна сума після вирахувань 38 379,79 грн (а.с. 30-36).
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі ремонтної калькуляції № 46095 від 30 серпня 2024 року складено страховий акт № 46095/1, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 54 712,85 грн, коефіцієнт зносу 0,5043, вартість ремонту з урахуванням зносу 38 379,79 грн, ПДВ 4643,30 грн, розмір збитку та нараховано до виплати 33 736,49 грн (а.с. 26).
Зазначена сума – 33 736,49 грн відповідно до розпорядження № 46095/1/1 та платіжної інструкції в національній валюті від 02 вересня 2024 року № 00125271 сплачена ОСОБА_1 (а.с. 27, 117).
Зі скриншоту листування між сторонами у чат-боті вбачається, що 04 вересня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проінформувало позивачку про виплату страхового відшкодування на суму 33 736,49 грн на зазначені нею реквізити. До цього ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було запропоновано ОСОБА_1 отримати страхове відшкодування у розмірі 17 920,00 грн (а.с. 28-29).
ОСОБА_1 зверталась до ФОП ОСОБА_4 , яким виконано послугу з дефектування автомобіля і надано рахунок-фактуру № ЮБ0-000248 від 29 серпня 2024 року, згідно якого вартість ремонту автомобіля «Ford «Ecosport», 2019 року випуску, складає 114 204,82 грн (а.с. 37-39).
Висновком експерта ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 6817 від 24 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження встановлено перелік технічних пошкоджень, які отримав автомобіль «Ford Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_4 , 2019 року випуску, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП 15 серпня 2024 року, що наведені у протоколі огляду і фототаблиці. Зокрема, до переліку пошкоджених деталей віднесено: крило переднє праве, передні та задні праві двері, диск колеса переднього правого, диск колеса заднього правого, нижня накладка переднього правого крила, накладка передніх та задніх правих дверей нижня, задня панель правої боковини, нижня петля передніх правих дверей, а також можливо виявлення інших прихованих дефектів, які знаходяться в зоні пошкодження КТЗ (а.с. 48-58).
Згідно висновку експерта №7025 від 25 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля «Ford Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 15 серпня 2024 року, на дату ДТП становить 550 660,60 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 141 748,29 грн, без урахування ПДВ 120 455,25 грн, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу і ПДВ – 101 840,79 грн, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ - 87 199,00 грн (а.с. 59-77). 
З відповіді ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» на адвокатський запит представника Гадірової В.Р. від 09 грудня 2024 року № 2219-31 вбачається, що страхова компанія не може взяти за основу при визначенні розміру страхового відшкодування рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 від 29 серпня 2024 року та висновок експерта № 7025 від 25 вересня 2024 року; відсутні підстави для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування (а.с. 43-47).
16 серпня 2025 року ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке надійшло 22 серпня 2024 року, складено звіт № 46095/2025 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Ford Ecosport» д.н.з. НОМЕР_2 , за змістом якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП 15 серпня 2024 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 76 377,29 грн, в тому числі ПДВ на вартість складових 7525,26 грн (а.с. 97-114).
Виходячи з вказаного розміру збитку (вартість ремонту з урахуванням зносу 76 377,29 грн - ПДВ 7525,26 грн = розмір збитку 68 852,03 грн) ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» доплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі ще 35 115,54 грн, що підтверджується страховим актом № 46095/2, розпорядженням № 46095/2/1 та платіжною інструкцією в національній валюті від 21 серпня 2025 року № 00146988 (а.с. 115-116, 118).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно зі статтею 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
З приписів частини 2 статті 1192 ЦК України випливає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час виникнення спірних правовідносин).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).
У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Положенням пунктів 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Пунктом 34.4 передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Згідно пункту 36.2 статті 36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У справі, що переглядається, судами встановлено, що ОСОБА_1 , власниці автомобіля «Ford «Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 15 серпня 2024 року з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «FORD «Edge», державний номер НОМЕР_1 , завдано майнову шкоду. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», до якої позивачка звернулась за відшкодуванням шкоди. 27 серпня 2024 року було здійснено технічний огляд автомобіля.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі ремонтної калькуляції № 46095 від 30 серпня 2024 року складено страховий акт № 46095/1, згідно якого нараховано до виплати 33 736,49 грн. Зазначена сума 02 вересня 2024 року виплачена ОСОБА_1 . 
При цьому, для визначення вказаної суми не було складено звіт автотоварознавчого дослідження чи проведено експертизу, вона нарахована лише на підставі даних ремонтної калькуляції.
Позивачка з власної ініціативи замовила проведення експертного дослідження, та згідно висновку експерта № 7025 від 25 вересня 2024 року вартість відновлювального ремонту її автомобіля на дату ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ становить 87 199,00 грн. Однак страхова компанія відмовилась взяти вказаний висновок експерта до уваги.
Вже після звернення ОСОБА_1 з позовом у цій справі відповідачем було отримано звіт автотоварознавчого дослідження від 16 серпня 2025 року, згідно якого матеріальний збиток, завданий позивачці, складає 76 377,29 грн, в тому числі ПДВ на вартість складових 7525,26 грн. На підставі цього позивачці 21 серпня 2025 року, майже через рік після першої виплати, було доплачено ще 35 115,54 грн.
Отже, як зазначає позивачка, розмір завданого їй збитку становить 87 199,00 грн, натомість відповідач наполягає на тому, що такий розмір становить 68 852,03 грн і повністю ним сплачений. Спірною є різниця між цими сумами. 
Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки про стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування суд першої інстанції виходив з того, що нею було надано згоду на виплату страхового відшкодування у розмірі 17 920,00 грн.
Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.
У постанові від 21 березня 2018 року у справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.
Також у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 333/2096/17 (провадження № 61-20343св18) Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.
Однак у справі, що переглядається, потерпіла ОСОБА_1 та страховик ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування, а страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування без виконання вимог п. 36.2 Закону України № 1961-IV щодо узгодження з потерпілою особою розміру страхового відшкодування.
Зі скриншоту листування між сторонами у чат-боті вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було запропоновано ОСОБА_1 отримати страхове відшкодування у розмірі 17 920,00 грн (а.с. 28-29). Проте будь-якої відповіді від неї на вказане повідомлення не надійшло. Доказів того, що між сторонами було узгоджено суму страхового відшкодування, зокрема підписаного позивачкою узгодження, заяви про отримання виплати на конкретну суму тощо, матеріали справи не містять. Натомість з наданих позивачкою доказів вбачається, що для визначення розміру збитків вона зверталась до СТО та експертної установи, її представник неодноразово звертався до страхової компанії з питання страхового відшкодування, надаючи відповідні докази щодо розміру збитків. До того ж, за умов узгодження між сторонами страхового відшкодування у розмірі 17 920,00 грн, подальші страхові виплати ОСОБА_1 у сумах 33 736,49 грн та 35 115,54 грн, тобто у значно більшому розмірі, були б безпідставними.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що сторони погодили розмір страхового відшкодування.
Також колегія суддів не може погодитись й з висновками суду першої інстанції щодо неприйняття наданого позивачкою експертного висновку з тих підстав, що розмір страхового відшкодування підлягає визначенню лише страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», і ним не порушено вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Аналіз змісту норм указаного Закону свідчить про те, що він жодним чином не обмежує потерпілого у праві залучати експертів для визначення розміру збитку лише тим випадком, коли страховик не виконав свого обов`язку з`явитися на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У зазначеному випадку на страховика лише покладається обов`язок з відшкодування витрат потерпілого на залучення експертів. Більш того, пунктом 34.4 вказаного Закону прямо передбачено, що для визначення розміру збитку потерпілими можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Щодо дійсного розміру завданих позивачці збитків колегія суддів виходить з наступного.
Згідно складеного на замовлення ОСОБА_1 висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 7025 від 25 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 15 серпня 2024 року, на дату ДТП з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ становить 87 199,00 грн. 
Натомість звітом № 46095/2025 автотоварознавчого дослідження від 16 серпня 2025 року, виконаного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП 15 серпня 2024 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 76 377,29 грн, в тому числі ПДВ 7525,26 грн.
До вказаних звітів долучені ремонтні калькуляції відповідно від 24 вересня 2024 року (а.с. 66-67) та від 16 серпня 2025 року (а.с. 107 зворот - 109). У ремонтній калькуляції від 24 вересня 2024 року, долученій до висновку експерта від 25 вересня 2024 року, зазначено, що до переліку запасних частин, які підлягають заміні, віднесено, зокрема, диски переднього та заднього правих колес вартістю по 18 392,16 грн. Водночас, у ремонтній калькуляції від 16 серпня 2025 року, долученій до звіту від 16 серпня 2025 року, вартість таких дисків у переліку запасних частин не врахована, оскільки присутні попередні пошкодження (а.с. 108). Внаслідок цього між даними у калькуляціях є суттєва різниця у вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту: 110 854,16 грн та 77 982,00 грн відповідно. 
Разом з тим, в обох протоколах огляду автомобіля від 27 серпня 2024 року, як у складеному спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_3 (а.с. 101 зворот - 102), так і судовим експертом ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» Бочаровим С.М. (а.с. 51), у переліку пошкоджених деталей вказані диски переднього правого та заднього правого колес.
Згідно протоколів представник страхової компанії був присутнім при огляді автомобіля та жодних зауважень чи заперечень щодо пошкодження обох дисків правих колес не висловлював.
До того ж, висновком експерта № 6817 від 24 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження встановлено перелік технічних пошкоджень, які отримав автомобіль «Ford Ecosport», державний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП 15 серпня 2024 року, до яких, зокрема, віднесено диск колеса переднього правого, диск колеса заднього правого. Експертом у висновку зазначено, що всі пошкодження, визначені під час огляду, виникли в результаті ДТП 15 серпня 2024 року (а.с. 50 зворот).
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає безпідставним не включення дисків переднього та заднього правих колес автомобіля позивачки до переліку деталей, що підлягають заміні, у ремонтній калькуляції до звіту № 46095/2025 автотоварознавчого дослідження від 16 серпня 2025 року, який покладено відповідачем в основу розрахунку страхового відшкодування, що призвело до необґрунтованого заниження розміру страхової виплати.
Крім того, звіт № 46095/20 від 16 серпня 2025 року складено хоча й на підставі протоколу огляду автомобіля від 27 серпня 2024 року, однак через рік після ДТП. При цьому, перша страхова виплата ОСОБА_1 здійснювалась лише на основі ремонтної калькуляції від 30 серпня 2024 року, яка передбачала ще меншу вартість ремонту (54 712,85 грн). 
Наданий ОСОБА_1 висновок експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 7025 від 25 вересня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження є належним та допустимим доказом завданого їй збитку. Відповідачем вказаний висновок не спростовано, з клопотаннями про призначення експертизи у справі ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції він не звертався.
За таких умов колегія суддів погоджується з доводами позивачки про те, що вартість ремонту її пошкодженого автомобіля становить саме 87 199,00 грн, що не перевищує ліміту відповідальності страховика. Оскільки страхова компанія виплатила страхове відшкодування не у повному розмірі (33 736,49 + 35 115,54 = 68 852,03 грн), то решта суми (18 346,97 грн) підлягає стягненню на користь позивачки.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування, викладеним у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 185/12399/15-ц, від 04 червня 2020 року у справі № 161/2844/17.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на її користь 18 346,97 грн недоплаченого страхового відшкодування. Водночас, визначений позивачкою у прохальній частині апеляційної скарги розмір відшкодування – 18 396,57 грн не відповідає встановленим судом обставинам справи. 
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частини 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
За подачу позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 78), апеляційної скарги – 1816,80 грн (а.с. 153) за мінімальною встановленою законом ставкою. З урахуванням того, що позовні вимоги було зменшено позивачкою в ході розгляду справи судом першої інстанції через їх часткове задоволення відповідачем, та в апеляційній скарзі вона просить відшкодувати сплачений судовий збір у повному обсязі, то з до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі загалом 3028,00 грн (1211,20 + 1816,80). 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ 20782312) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 18 346,97 грн (вісімнадцять тисяч триста сорок шість) грн 97 коп та судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова