Справа № 368/2061/25
Провадження № 2/368/482/26 
Рішення
Іменем України
(Заочне)
"26" травня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І.,
при секретарі Марчук Н.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ освіти Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про захист честі і гідності фізичної особи та відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просилазобов`язати ОСОБА_2 публічно у присутності працівників Комунального Закладу Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія» а також керівництва Відділу освіти Кагарлицької міської ради вибачитись перед позивачем .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 20 000,00 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.
Позов з посиланням на ст.297, 299 ЦК України та Конституцію України мотивовано тим , що позивач ОСОБА_1 з 23 серпня 2024 року відповідно до Розпорядження Кагарлицької міської ради VIII скликання № 266 — ОД « Про призначення ОСОБА_1 », працює на посаді директора Комунального закладу Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія».
Відповідач ОСОБА_4 працює на посаді водія шкільного автобуса, який їздить по маршруту «Кагарлик - Шпендівка - Кагарлик», та здійснює перевезення дітей до та з школи, в тому числі і дітей, які навчаються у Комунальному закладі Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія» директором якого працює позивач.
За штатним розкладом на кожен шкільний автобус передбачена посада супроводжуючого, який має стежити за дітьми та порядком в автобусі. На маршрут, по якому їздить відповідач, таким, супроводжуючим призначена його дружина – ОСОБА_5 . Проте, супровід дітей вказана особа не здійснювала, про що неодноразово повідомляли батьки дітей та самі діти.
Позивач на це зробила зауваження відповідачу, а також повідомила про дану обставину Кагарлицький відділ освіти.
Проте, відповідач на це відреагував тим, що повідомив позивача, що достатньо того, що він є в автобусі, і дивитися за дітьми він буде З цього моменту Відповідач на адресу Позивача в автобусі у присутності дітей та інших осіб почав постійно виражатися нецензурною лексикою, називати Позивача «Анкуцихою», постійно погрожувати про те, що Позивач на посаді директора працювати не буде і відповідач зробить усе можливе для цього, налаштує дітей та їх батьків проти директора, підбурить батьків забрати документи із «Ставівської гімназії» та перевести дітей у іншу школу. 
20 листопада 2025 року Відповідач в черговий раз здійснював перевезення дітей. Окрім дітей в шкільному автобусі ще перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , біля автобуса стояла ОСОБА_9 . Відповідач обурений скаргою Позивача щодо його дружини, яка виконувала своїх обов`язків супроводжуючої, почав виражатися нецензурно на адресу Позивача. Зокрема він казав «... я нагаджу посеред автобуса, а Анкуциха із Алкою хай убирають...». В цей час до автобусу зайшов заступник директора ОСОБА_6 , яка припинила дії Відповідача. По прибуттю у село Шпендівка, всі діти вийшли із автобуса, і в автобусі залишилися лише вчителі КЗ КМР «Ставівська гімназія». Відповідач закрив двері автобуса, і продовжив ображати Позивача, яка працює на посаді директора школи. З його вуст була нецензурно лайка зі словами, що його жінка не їздила і їздить не буде.
Після зупинки в місті Кагарлик, Відповідач повідомив всім що «... Анкуциха дура, не місце їй в школі. Вона не може працювати директором гімназії, бо її батько насільнік маленької дівчинки...». Лише після того як заступник директора сказала, що вони це слухати не будуть та обурилися, Відповідач їх випустив з автобусу.

24.11.2025 року Позивач із працівниками КЗ КМР «Ставівська гімназія» пішли до начальника відділу освіти із доповідною, в якій скаржилися на протиправні дії Відповідача.
Начальник відділ освіти запропонувала зібрати всіх учасників події наступного у кабінеті Міського голови.
25.11 2025 року Позивач разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прийшли до кабінету начальника відділу освіти. У присутності спеціалістів відділу було здійснено дзвінок Відповідачу з вимогою прийти на збори. Відповідач прийшов та знову почав кричати, слова, які казав у автобусі «...Анкуциха дура, не місце їй в школі. Вона не може працювати директором гімназії, бо її батько насільнік маленької дівчинки... в мене є свідки».
Така образа з боку відповідача принижує честь та гідність Позивача, а також ділову репутацію, як директора КЗ КМР «Ставівська гімназія», та педагога з 35-річним стажем роботи.
Висловлена Відповідачем привселюдна образа заподіяла Позивачу моральну шкоду, яка виразилася в сильних душевних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив її перед її колегами, учнями та їх батьками, керівництвом відділу освіти.
Образа «Анкуциха дура, не місце їй в школі. Вона не може працювати директором гімназії, бо її батько насільнік маленької дівчинки...» є принизливою для Позивача, адже ставить під сумнів не тільки її розумові та психічні здібності Позивача, а й набуті протягом багатьох років професійні здобутки та врешті адміністративні ресурси здійснювати керівництво ввіреним учбовим закладом.
На думку Позивача висловлювання «... Анкуциха дура, не місце їй в школі. Вона не може працювати директором гімназії, бо її батько насільнік маленької дівчинки...» містить негативну інформацію про Позивача, і дане висловлювання виражає грубе звернення до адресата з метою образити його, засудити його поведінку і має образливий характер.
Висловлювання з вуст Відповідача на адресу Позивача «...Анкуциха дура, не місце їй в школі. Вона не може працювати директором гімназії, бо її батько насільнік маленької дівчинки...» порочить гідність, честь та ділову репутацію Позивача, та порушує її немайнові права.
Оскільки вказана фраза була сказана не лише при колегах Позивача, а й при районному керівництві Позивач, достатнім буде публічно у присутності колег та районного керівництва Позивача Відповідачу вибачитися перед Позивачем за вказану образу.
Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.
Враховуючи роз`яснення, що містяться у п. 9 постанови N 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробувала позивач у зв`язку з тяжкістю вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, Позивач визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20 000,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити в повному обсязі.
З проставлених у поштових повідомленнях відміток вбачається відсутність відповідача ОСОБА_2 за адресою місця проживання, що зареєстрований у встановленому законом порядку і відповідач не повідомив суду іншої адреси, а тому відповідно до ст.128 ч.8 п.4 ЦПК України повістка є врученою відповідачу та ухвалено провести заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦК України.
Судом встановлено, що  позивач ОСОБА_1 з 23 серпня 2024 року відповідно до розпорядження Кагарлицької міської ради VIII скликання № 266 — ОД « Про призначення ОСОБА_1 », працює на посаді директора Комунального закладу Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія».
Згідно характеристики від 28.11.2025 року за підписом начальника відділу освіти Кагарлицької міської ради Анкуца Л.В. має вищу педагогічну освіту, дотримується педагогічної етики, поважає гідність учнів, педагогів, працівників гімназії, захищає їх від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, запобігає шкідливим звичкам, пропагує здоровий спосіб життя. Забезпечує здорові та безпечні умови праці, навчання, виховання, є волонтером , організовує роботу волонтерського руху в с. Стави для допомоги ЗСУ. Користується авторитетом серед учнів, батьків, працівників Ставівської гімназії. ОСОБА_1 відповідає займаній посаді. Згідно характеристики депутата Кагарлицької міської ради ОСОБА_10 за місцем реєстрації та місцем проживання ОСОБА_1 зарекомендувала себе як відповідальна, працьовита та доброзичлива людина. Вона завжди готова допомогти сусідам, охоче бере участь у громадських роботах.
Згідно доповідної директора гімназії ОСОБА_1 начальнику відділу освіти Кагарлицької міської ради від 11.12.2024 року яку зареєстровано у вказаному відділі освіти 27.11.2025 просила вжити відповідних заходів до водія автобуса ОСОБА_2 який під час перевезення дітей в розмові з заявницею вживає нецензурну лексику і може курити під час руху автобуса за присутності дітей в салоні. 
Згідно доповідної директора гімназії ОСОБА_1 яку також підписали як особи які були присутні при конфлікті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і яку зареєстровано у вказаному відділі освіти теж 27.11.2025 дирекція та педагогічний колектив просили вжити відповідних заходів до водія автобуса ОСОБА_2 який при зверненні до нього з питань відсутності ОСОБА_5 яка повинна виконувати обов`язки супровіду під час перевезення дітей веде себе агресивно і відповідає, що він за дітьми в автобусі буде дивитись сам а ОСОБА_5 їздити не буде. 20.11.2025 виник черговий конфлікт з цього питання і водій ОСОБА_2 ненормативно висловлювався до дирекції гімназії. 
Згідно доповідної директора гімназії ОСОБА_1 начальнику відділу освіти Кагарлицької міської ради від 11.12.2024 року яку зареєстровано у вказаному відділі освіти 28.11.2025 просила вжити відповідних заходів до водія шкільного автобуса ОСОБА_2 який порушує права вчителів по маршруту « Кагарлик-Шпендівка-Стави» і 24.11.2025 не зупинився, щоб забрати вчителя ОСОБА_14 , мотивуючи відсутністю там зупинки яка там є , але набирав під час руху людей за гроші. 24 і 25.11.2025 в шкільному автобусі при вході лежала брудна шкарпетка. 25.11.2025 вчителі провели на зупинці в очікуванні автобуса 2 години під час довготривалої повітряної тривоги і дуже замерзли , а в автобусі не топиться і водій спеціально відкриває вікно, щоб холод ішов у салон.
Згідно пояснювальної записки ОСОБА_8 , починаючи з 2025-2026 навчального року ОСОБА_2 систематично почав провокувати до суперечок її та її колег вчителів . І коли вранці недочув привітання до нього то казав, що не повезе наступного разу. Також він допускав ненормативну лексику в бік вчителів і керівництва гімназії, називав керівника гімназії Анкуцихою. Також вона особисто неодноразово чула, як ОСОБА_2 поливав брудом родину ОСОБА_1 , зокрема її покійного батька, звинувачуючи його у сексуальному насильстві, що є завідомо неправдивою інформацією.
Згідно пояснювальної записки заступника директора гімназії ОСОБА_6 від 30.11.2025 року, водій шкільного автобуса ОСОБА_2 в 2024 році порушував права вчителів на маршруті « Кагарлик-Шпендівка-Стави», обзиваючи нецензурними словами. Потім конфлікт влігся і з листопада 2025 року продовжився. Вона звернулась до нього з питань відсутності його дружини ОСОБА_5 яка повинна виконувати обов`язки супровіду під час перевезення дітей, а він повів себе агресивно і відповідав, що він за дітьми в автобусі буде дивитись сам а ОСОБА_5 їздити не буде. Називав директора гімназії « Анкуциха» . Обливав брудом і говорив, що батько ОСОБА_16 , який зараз покійний, колись згвалтував маленьку дівчинку і в нього є свідки. Потім у відділі освіти , в присутності начальника відділу освіти ОСОБА_17 , працівника відділу освіту ОСОБА_18 він також говорив про згвалтування.
Відповідно до ст.23 ЦК України передбачено: 
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.297 ЦК України передбачено: 
1. Кожен має право на повагу до його гідності та честі.
2. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.
3. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Відповідно до ст.299 ЦК України передбачено: 
1. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.
2. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Відповідно до ст.270 ЦК України передбачено: 
1. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
2. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи.
3. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.
Відповідно до ст.277 ЦК України передбачено: 
1. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
2. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. 
7. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Відповідно до ст.16 ЦК України передбачено: 
1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
3. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Пояснювальними записками ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтверджується , що 
водій шкільного автобуса на маршруті « Кагарлик-Шпендівка-Стави» ОСОБА_2 в один з днів листопада 2025 року на звернення до нього з питань відсутності його дружини ОСОБА_5 з обгрунтуванням , що вона повинна виконувати обов`язки супровіду під час перевезення дітей, відповідав, що він за дітьми в автобусі буде дивитись сам а ОСОБА_5 їздити не буде та в присутності  ОСОБА_6 і ОСОБА_8 називав директора гімназії ОСОБА_1 « Анкуциха» і говорив, що батько ОСОБА_16 , який зараз покійний, колись згвалтував маленьку дівчинку і в нього є свідки. 
Пояснювальною запискою ОСОБА_6 підтверджується, що після вказаних подій , в один з днів листопада 2025 року у приміщенні відділу освіти Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської областіЛісовий О.П.  в присутності начальника відділу освіти ОСОБА_17 та працівника відділу освіту ОСОБА_18 говорив, що батько ОСОБА_16 колись згвалтував маленьку дівчинку.
Розповсюджена ОСОБА_2 інформація, що батько ОСОБА_16 , який зараз покійний, колись згвалтував маленьку дівчинку і в нього є свідки є негативною недостовірною інформацією щодо особи померлого батька ОСОБА_1 яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Позивач має право відповідно до ст.277ч.2 ЦК України на відповідь, а також на спростування цієї інформації. А також має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23ч.2п.4 ЦК України .
Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України відповідач не надав доказів на підтвердження достовірності вказаної інформації щодо особи померлого батька позивача.
Називання відповідачем директора гімназії ОСОБА_1 « Анкуциха» за встановлених судом обставин є перекручуванням прізвища з метою образи , що в бачається з контексту застосування і є образою позивача та порушує права позивача на повагу до честі та гідності, на недоторканість ділової репутації які зазначено в ст.297,299 ЦК України так як принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Позивач  має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23ч.2п.4 ЦК України .
Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження, що відповідач вживав відносно неї лайливе і образливе слово « дура» .
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача яка співпрацює з дітьми, їхніми батьками та педагогами під час навчального процесу, а також ураховує інші обставини, які мають істотне значення, а саме : 1) з обгрунтувань позовної заяви вбачається, що позивач робила зауваження відповідачу з мотивів, що на її думку, дружина відповідача не виконувала трудових обов`язків у певні дні і відповідач допускав порушення трудових обов`язків , але зауваження не є дисциплінарним стягненням відповідно до ст.147 КЗпП України і позивач не є представником роботодавця відповідача який має відповідні повноваження і відповідач не може відповідати за дружити , за умов наявності порушень останньою трудового договору; 2) з положень ст.13,66 ЗУ « Про освіту» вбачається , що контроль за цільовим використанням шкільних автобусів, за дотриманням вимог чинного законодавства щодо організації перевезень дітей і педагогів шкільними автобусами здійснює начальник органу управління освіти та керівник загальноосвітнього навчального закладу, а тому позивач мала право в порядку виконання контрольних функцій фіксувати порушення , на її думку, вимог чинного законодавства щодо організації перевезень дітей і педагогів шкільними автобусами для відповідного звернення до роботодавця чи суду; 3) в силу виконуваних обов`язків і життєвого досвіду відповідач розумів, що позивач зверталась до нього саме з метою дотриманням вимог чинного законодавства щодо організації перевезень дітей і педагогів шкільним автобусом . Також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За вказаних обставин стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 10000 грн. В решті позовних в цій частині відмовити.
В зобов`язанні ОСОБА_2 публічно в присутності працівників Комунального Закладу Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія», а також керівництва Відділу освіти Кагарлицької міської ради вибачитись перед ОСОБА_1 – відмовити так як суд не вправі зобов`язувати відповідача просити вибачення в позивача у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачене законом. На це вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 13 березня 2024 року у справі № 712/10999/22 (провадження № 61-13517св23)).
На підставі ст.141ч.1 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1514 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору 
Позивачем при подачі позову в повному розмірі не сплачено судовий збір по вимогах про відшкодування моральної шкоди . Відповідно ст.4ч.2.п.5 ЗУ « Про судовий збір» при подачі позову слід було сплатити 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних оіб, що становить 3328 грн. а сплачено 302,80 грн. 
Керуючись ст.16, 23, 277, 270, 297, 299 ЦК України, ст.13,66 ЗУ « Про освіту», ст.76, 81,263-265, 273 ч.4 ЦПК України, суд,- 
вирішив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 10000 грн.
В решті позовних в цій частині відмовити.
В зобов`язанні ОСОБА_2 публічно в присутності працівників Комунального Закладу Кагарлицької міської ради «Ставівська гімназія», а також керівництва Відділу освіти Кагарлицької міської ради вибачитись перед ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1514 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. 
Повний текст рішення складено 05.06.2026 року.

Суддя В.І. Кириченко