справа № 208/10435/24 
провадження № 2/208/157/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання – Золотоноші А.Р., представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Ворон А.І., представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кот Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Ворон А.І. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Представник позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати об`єктом спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку: квартири АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку: квартири АДРЕСА_1 ; визнати автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що був придбаний ОСОБА_1 на підставі електронного договору купівлі-продажу №3245/2024/4636498 в ТСЦ №3245, таким що являвся об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 .
У позові, з урахуванням уточненої позовної заяви, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Ворон А.І. посилався на те, що ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_2 12 квітня 2024 року.
17 вересня 2024 року шлюб між сторонами розірвано, фактично сімейні відносини між сторонами були припинені.
За час подружнього життя сторони придбали за спільні кошти: 25 червня 2024 року – квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 42,1 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м., яка була оформлена на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.06.2024 р. приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Морозовою О.В., реєстр №537.
Право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, запис про право власності №55588536.
Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 належить право власності на 1/2 частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , придбаної у шлюбі та яка є їх спільною сумісною власністю.
28 травня 2024 року ОСОБА_1 придбала транспортний засіб Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , на підставі електронного договору купівлі-продажу №3245/2024/4636498 в ТСЦ №3245, вартість якого склала 250000,00 грн..
ОСОБА_1 оформила автомобіль на себе, придбавала виключно для особистого користування. Відповідач ніколи не користувався спірним автомобілем, він не вписаний у свідоцтво про реєстрацію ТЗ як особа, що має право користування спірним автомобілем.
У ОСОБА_2 є власний автомобіль для особистого користування, що є його особистою власністю.
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.07.2021р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (попередній чоловік ОСОБА_1 ), останнім було відчужено житловий будинок АДРЕСА_3 , продаж будинку вчинено за 75900,00 грн.. Отже, ОСОБА_1 як дружина ОСОБА_5 , отримала половину від зазначеної грошової суми.
Крім того, розмір пенсійних нарахувань ОСОБА_1 за період з 09.05.2023р. по 18.11.2024 р. становить 126 537,81 грн..
Загальна сума надходжень по рахунку ОСОБА_1 за період з серпня 2021 р. по листопад 2024 р. склала 1 120 930,80 грн..
Отже, вказаними доказами підтверджується наявність у ОСОБА_1 особистих грошових коштів, яких у неї було достатньо на придбання нею 28 травня 2024 року автомобіля марки Hyundai Getz, вартість склала 250 000,00 грн..
Придбання спірного автомобіля Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_2 було здійснене ОСОБА_1 за рахунок коштів, наявних у неї до укладення шлюбу, тобто за рахунок особистих власних коштів.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та відповідача за зустрічним позовом.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Кот Є.О. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Представник позивача за зустрічним позовом, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви, просить суд: визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на цю квартиру; визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Hyundai, модель Getz, VIN код НОМЕР_1 та в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля марки Hyundai, модель Getz, тип загальний легковий хетчбек; 2008 року випуску VIN код НОМЕР_1 , у сумі 135000,00 грн.
У позові, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви, представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 – адвокат Кот Є.О. посилався на те, що сторони перебували у шлюбі у період з 12 квітня 2024 року по 17 вересня 2024 року, тобто близько 5-ти місяців, спільних дітей від шлюбу не мали, за час спільного проживання спільного бюджету не мали, спільне господарство також не вели.
ОСОБА_1 за час спільного проживання ніде не працювала, будь-яких доходів не отримувала.
ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та щомісяця отримує пенсію в розмірі 3700,00 грн.. До вересня 2022 року працював та також отримував дохід від роботи.
Також, ОСОБА_2 згідно свідоцтв про право на спадщину від 21 вересня 2018 року, після смерті своєї матері ОСОБА_6 та брата ОСОБА_7 , отримав у спадщину житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 .
16 квітня 2024 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, ОСОБА_2 продав свій житловий будинок, вартість продажу склала 35000,00 доларів США, що в еквіваленті на грн. становило 1 452 000,00 грн..
Надалі 24 червня 2024 року ОСОБА_2 , вже перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, виключно за власні кошти отримані від продажу свого житлового будинку, було придбано квартиру АДРЕСА_5 .
Таким чином, спірна квартира була придбана виключно за кошти від продажу особистої власності.
28 травня 2024 року у спільну власність сторонами було придбано автомобіль Hyundai Getz, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , який було оформлено на ОСОБА_1 ..
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2024 року укладеного ТСЦ МВС №3245, продала автомобіль третім особам за ціною 270000,00 грн.. Згоди на відчуження спільного сумісного майна ОСОБА_2 не надавав.

IIІ. Заяви, клопотання позивача та відповідача.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Ворон А.І. підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити. 
Просили суд визнати об`єктом спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку: квартири АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку: квартири АДРЕСА_1 ; визнати автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що був придбаний ОСОБА_1 на підставі електронного договору купівлі-продажу №3245/2024/4636498 в ТСЦ №3245, таким що являвся об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 .
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Кот Є.О. заперечували щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 та просили суд відмовити у їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в уточненій зустрічній позовній заяві.
Просили суд визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на цю квартиру; визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Hyundai, модель Getz, VIN код НОМЕР_1 та в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини автомобіля марки Hyundai, модель Getz, тип загальний легковий хетчбек; 2008 року випуску VIN код НОМЕР_1 , у сумі 135000,00 грн.

IV. Процесуальні дії суду.
27 вересня 2024 року ухвалою суду заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_8 про забезпечення позову, задоволено.
03 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
20 березня 2025 року ухвалою суду прийнятий зустрічний позов до провадження та визначено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження.
20 березня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_9 про витребування доказів по цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задоволено.
09 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 

V. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази.
Вислухавши сторони, представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача та вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 12 квітня 2024 року, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 .
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_4 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що 17 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №122.
Як вбачається з матеріалів справи під час знаходження у шлюбі була придбана квартира АДРЕСА_5 . Загальна площа квартири складає 42,1 кв.м., житлова площа складає – 26,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Морозовою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №537.
Відповідно до п.5 вищезазначеного договору покупець ОСОБА_2 свідчить, що придбаває нерухоме майно на праві спільної сумісної власності подружжя. Придбання квартири вчинюється за письмовою згодою дружини Покупця – ОСОБА_1 , викладеної у заяви, справжність підпису на якій засвідчено Морозовою О.В. приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 25 червня 2024 року за реєстровим №536 (копія даної заяви міститься в матеріалах справи).
Відповідно до п.7 вищезазначеного договору продаж квартири за домолвеністю Сторін учиняється за 648 275 гривень 00 копійок.
Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, запис про право власності №55588536, що підтверджується витягом №384219291 з Державного реєстру речових прав від 25.06.2024 року.
Згідно до інформації №396357631 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.09.2024 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_5 , належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Морозовою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 537.
Як вбачається з матеріалів справи під час знаходження у шлюбі також був придбаний 28 травня 2024 року автомобіль Hyundai Getz, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , який було оформлено на ОСОБА_1 ..
Спірний автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_2 , був придбаний ОСОБА_1 28 травня 2024 року, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4636498. Вартість автомобіля відповідно до договору склала 250 000,00 грн..
15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 здійснено відчуження автомобіля Hyundai Getz, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_2 , іншій особі ОСОБА_10 , що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4636908. Вартість автомобіля відповідно до договору склала 270 000,00 грн..
ОСОБА_2 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 , відповідно до якого він отримує пенсію по інвалідності 2 гр., загальне захворювання.
ОСОБА_2 на праві приватної особистої власності на підставі свідоцтв про право на спадщину від 21 вересня 2018 року належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, посвідченого 16 квітня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцевим В.О., вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_11 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , з розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_4 . Продаж нерухомого майна вчинено за погодженою сторонами ціною 348900,00 грн.. Зареєстровано в реєстрі за №564.
Також, в матеріалах справи знаходиться розписка від 16 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 1452500,00 грн..
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області громадянка ОСОБА_1 з 26.04.2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії по інвалідності, що підтверджується довідкою від 27.05.2025 про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії. За період з 26.04.2023 по 30.09.2024 ОСОБА_1 отримала пенсію у розмірі 44 596,28 грн..
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13 липня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Яловою О.М., вбачається, що ОСОБА_5 (колишній чоловік ОСОБА_1 , що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу) продав ОСОБА_4 житловий будинок під АДРЕСА_3 . Продаж нерухомого майна вчинено за погодженою сторонами ціною 75900,00 грн..
Відповідно до розписки від 13.07.2021 року ОСОБА_12 отримала частину коштів від продажу житлового будинку у розмірі 18500 дол. США.
Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку ОСОБА_1 за період з серпня 2021 р. по листопад 2024 р., загальна сума надходжень склала 1 120 930,80 грн..
Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Позивачем обраний спосіб захист у, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є майно, придбане в період шлюбу.
Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Цивільного кодексу України та Сімейного Кодексу України.

VI. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Згідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 
Згідно частини 3 статті 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до вимог ст.ст.69, 70 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Ч.1 ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що дійсно сторонами під час шлюбу було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 та рухоме майно, а саме: автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (п. 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. 
Норми закону полягають в наступному: жити чесно, не ображати інших, кожному віддавати по заслугах. Змусити жити за принципами навряд чи можливо. Але коли виникає судовий спір, то учасники цивільного обороту мають розуміти, що їх дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2024 року в справі № 357/13500/18 (провадження № 61-3809св24), постанова Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)).
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.
До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21)).
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).
Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.
Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я.
Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Щодо вимог, що стосуються спірної квартири, суд зазначає наступне.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 на підтвердження того, що придбана сторонами квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., була придбана за його особисті кошти, відповідно до вимог ст. 57 СК України, суду належних і допустимих доказів не надав.
Посилання ОСОБА_2 на те, що отримані ним кошти за продаж будинку, який належав йому на праві особистої власності, були витрачені саме на придбання спірної квартири, суд не бере до уваги, оскільки доказів суду не надано.
Таким чином, ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами, що спірна квартира придбана ним особисто не за спільні кошти та не є спільною сумісною власністю подружжя, а отже, відсутні правові підстави для визнання за ним права особистої власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,1 кв.м., житлової площі 26,8 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на цю квартиру, у зв`язку із чим вказана вимога не підлягає задоволенню.
На сьогоднішній день сторони не мають можливості вільно розпорядитися належним їм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном та кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575св19, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714св22, від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951св23); від 14 лютого 2024 року у справі 752/18272/18.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме вимоги про: визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_5 та автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , набуті за час шлюбу; визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог, що стосуються автомобіля, суд зазначає наступне.
Автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_2 , був придбаний ОСОБА_1 28 травня 2024 року, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4636498. Вартість автомобіля відповідно до договору склала 250 000,00 грн..
15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 здійснено відчуження автомобіля Hyundai Getz, рік випуску 2008, державний номер НОМЕР_2 , іншій особі ОСОБА_10 , що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4636908. Вартість автомобіля відповідно до договору склала 270 000,00 грн..
У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд керується тим, що у договорі купівлі-продажу зазначена вартість його продажу. 
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підтвердження того, що придбаний сторонами автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , був придбаний за її особисті, відповідно до вимог ст. 57 СК України, суду належних і допустимих доказів не надала.
Посилання ОСОБА_1 на те, що отримані нею кошти за продаж будинку, який належав їй на праві спільної сумісної власності, були витрачені саме на придбання спірного автомобіля, суд не бере до уваги, оскільки доказів суду не надано.
Таким чином, ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що спірний автомобіль придбаний нею особисто не за спільні кошти та не є спільною сумісною власністю подружжя, а отже, відсутні правові підстави для визнання автомобіля Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що був придбаний ОСОБА_1 на підставі електронного договору купівлі-продажу №3245/2024/4636498 в ТСЦ №3245, таким що являвся об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 , у зв`язку із чим вказана вимога не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме вимога про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в розмірі 135 000,00 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

VІІ. Висновки щодо розподілу судових витрат
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, ч.1 п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», часткового задоволення позову та часткового задоволення зустрічного позову, суд вважає необхідним повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 3 241,38 грн. та 605,60 грн..
Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 355, 356, 357 ЦК України, ст. ст. 3, 21, 36, 57, 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77, 81, 141, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_5 та автомобіль Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , набуті за час шлюбу.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 -компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля Hyundai Getz, рік випуску 2008, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в розмірі 135 000 (сто тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп..
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 241 (три тисячі двісті сорок одна) грн. 38 коп., сплачений згідно квитанції №0.0.3905194290.1 від 24.09.2024 р..
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., сплачений згідно квитанції № 0.0.3905196944.1 від 24.09.2024 р..
В іншій частині позовних вимог та зустрічних позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя  Похваліта С. М.