Справа №490/10897/24
Провадження №1-кп/490/480/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року        м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023 року за №12023152020001059, за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 на праві власності належить будинок АДРЕСА_3 , де проводились ремонтні роботи, у зв?язку із чим за будинком необхідно було слідкувати, та остання впустила на тимчасове проживання ОСОБА_3 .
Так, 03.08.2023 року у вечірній час доби, більш точного часу встановити в ході судового розгляду не представилось можливим, за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , прийшов знайомий останнього, ОСОБА_7 , який 02.12.2025 року засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за даний злочин. В ході сумісного відпочинку, у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який 02.12.2025 року засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за даний злочин, виник злочинний, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який 02.12.2025 року засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за даний злочин, без заздалегідь розподілених ролей, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного з 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб по всій території України, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N?2102-IХ, який в подальшому неодноразово продовжувався, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пішли до однієї із кімнат будинку, де знаходились підготовлені до вмонтування металопластикові двері із рамою, загальними розмірами 2050х850 мм, товщиною профілю 58 мм, без фурнітури, марки «Стеко», що належать ОСОБА_6 , вартістю 4918,00 гривень
Діючи на досягнення бажаного результату, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу впевнившись, що за їх діями ніхто сторонній не спостерігає ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 , якого 02.12.2025 року засуджено вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за даний злочин, викрали металопластикові двері із рамою, загальними розмірами 2050Х850 мм, товщиною профілю 58 мм, без фурнітури, марки «Стеко» та утримуючи викрадене майно при собі, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4918,33 гривень.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням характеризуючих ОСОБА_3 матеріалів, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, в своїх поясненнях повністю підтвердив фактичні обставини скоєння злочину. Пояснивши, що проживав за адресою АДРЕСА_3 , оскільки робив там ремонтні роботи і громадянка ОСОБА_6 , якій належав будинок дозволила в цьому будинку проживати. В серпні 2023 року з громадянином ОСОБА_9 вирішили викрасти двері, що належать потерпілій ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, вони разом взяти металопластикові двері, що знаходилися за адресою АДРЕСА_3 та продали вказані двері громадянину Денису, про реалізацію дверей домовлявся ОСОБА_10 скоєному щиро кається. 
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила суду, що здійснювала ремонтні роботи за адресою АДРЕСА_3 , дані роботи проводив громадянин ОСОБА_3 , якому вона дозволила в даному будинку проживати. Так, 03.08.2023 року о другій половині дня вона прибула до будинку за адресою АДРЕСА_3 , та виявила відсутність металопластикових дверей, після чого повідомила працівників поліції про вчинення крадіжки.
Згідно вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.12.2025 року по справі №490/9499/23, ОСОБА_7 визнано винним за вчинення вищевказаного діяння за яким обвинувачується ОСОБА_3 та призначено покарання.
Відповідно до Висновку Експерта №СЕ-19/115-23/11293-ТВ від 25.09.2023 року - ринкова вартість об`єкту, зазначеного у постанові слідчого як "нові металопластикові двері із рамою, розміром 204х85 см, шириною 6см, без фурнітури", та ідентифікованого судовим експертом як "металопластикові двері торгової марки "Стеко" із рамою, загальними розмірами 2050х850 мм, товщиною профіля 58 мм, без фурнітури", станом на 02.08.2023 могла становити 4918 грн.
Згідно довідки про витрати на проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/11293-ТВ від 25.09.2023 року - вартість експертизи становить 1912 гривень.
Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 14.07.2023 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №12023152020001059 від 07.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, металопластикові двері із рамою, загальними розмірами 2050х850 мм, товщиною профілю 58 мм, без фурнітури, марки "Стеко". Вирішено вказані двері передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 .
Згідно заяви (про відповідальне зберігання майна) від 14.08.2023 - ОСОБА_11 отримала від працівників поліції належні їй металопластикові двері виробництва "Стеко", котрі були викрадені за адресою: м. Миколаїв, вул. Поштова, 165. Зобов`язується зберігати вищевказані двері до прийняття остаточного законного рішення в рамках вказаних матеріалів кримінального провадження.
Оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до Вимоги на наявність судимості, ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини. Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2024 року по справі №490/7755/24, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду від 12.10.2023, на підставі ст. 74 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України - є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України - не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді Центрального районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно обвинуваченого ОСОБА_3 від 15.12.2023 року за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 є можливим без ізоляції від суспільства, тому з метою його виправлення, у майбутньому доцільно застосовувати звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. В разі, якщо суд дійде до висновку застосувати до ОСОБА_3 покарання альтернативне позбавленню волі, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов?язки передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, та і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведених обставин, при наявності обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням особи обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, відповідно до ст. 75 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого відповідні обов`язки.
Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою суду від 12.05.2026 року до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.07.2026 року включно, з урахуванням того, що останній був затриманий в даному кримінальному провадженні 11.05.2026 року, а також визначено заставу в розмірі 60560,00 грн.
Виходячи з наведеного у відповідності до вимог ч. 1 ст. 377 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/11293-ТВ від 25.09.2023 року на суму 1912,00 грн.
Відповідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються - із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення із співучастю з ОСОБА_7 , який 02.12.2025 року засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за даний злочин, то з ОСОБА_3  підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 50%, що складає 956,00 грн.
Оскільки обвинувачений не працює, а з нього підлягають стягненню судові витрати, про що зазначено вище, суд прийшов до переконання про покладання на обвинуваченого обов`язку працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Цивільний позов у справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 302, 368-371, 373-374, 381-382, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.
На підставі ст. 75 КК України,  ОСОБА_3  від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на  ОСОБА_3  на період іспитового строку наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу),
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ст. 72 КК України, зарахувати  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання у виді позбавлення волі в даному кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2023 року за №12023152020001059, строк попереднього ув`язнення за період з 11 травня 2026 року до 01 червня 2026 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - скасувати.
Звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи на загальну суму 956 /дев`ятсот п`ятдесят шість/ гривень.

Речовий доказ по справі: металопластикові двері із рамою, загальними розмірами 2050х850 мм, товщиною профілю 58 мм, без фурнітури, марки "Стеко", що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя                         ОСОБА_1