ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6707/24  Номер провадження 22-ц/814/2301/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
Суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом до суду першої інстанції, у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на час навчання.
В обґрунтування позову вказувала, що відповідач є батьком повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття, але навчається, потребує матеріальної допомоги.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання повнолітнього доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з дати ухвалення судового рішення в справі, з 16.02.2026.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 грн 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що суд першої інстанції не врахував, що згідно з довідкою ПДМУ № 26/13 від 11.02.2026, ОСОБА_3 навчається на денній бюджетній формі 2 курс. Договір про платне навчання стосувався лише першого курсу. Отже, позивач не несе витрат на оплату навчання.
Вказував, що донька проживає в квартирі позивача, не несе витрат на оренду, проїзд чи придбання навчальних матеріалів, оргтехнікою вона забезпечена, а витрати на одяг та особисті потреби не є підставою для стягнення аліментів у розумінні ст. 199 СК України.
Зазначав, що він щомісячно добровільно перераховує на особистий рахунок доньки 12 000 грн, що покриває її поточні потреби та не заперечувалось позивачем.
Посилаючись на постанову ВС у справі № 635/1139/17 зазначив, що ненадання доказів витрат саме у зв`язку з навчанням є підставою для відмови у позові.
Також посилався на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача інших утриманців є помилковим. Він має на утриманні непрацездатну за віком матір — ОСОБА_4 , 1948 р.н., яка після смерті чоловіка проживала з відповідачем, є самотньою і через малий розмір пенсії та стан здоров`я потребує постійної фінансової та медичної підтримки.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Харченка О.В. надійшов відзив, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.
Відзив обгрунтовано тим, щорішення суду про стягнення аліментів з відповідача є законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем.
Встановлено, що ОСОБА_3 , 2006 року народження, досягла повноліття, але навчається, відповідно до довідки № 26/13 від 11.02.2026 є студентом Навчально-наукового інституту Полтавського державного медичного університету, орієнтовний термін навчання до 30.06.2028.
Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, спосіб захисту, який обрала позивач, місцевий суд прийшов до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Розмір матеріальної допомоги, яку надає своїй повнолітній доньці відповідач добровільно, орієнтовно складає 1/4 частину всіх його видів заробітку.
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з досягнення донькою повноліття та на час розгляду справи судом постійно надає матеріальну допомогу ОСОБА_3 , 2006 року народження, а тому суд не вбачав підстав для стягнення аліментів з часу пред`явлення позову, а прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з часу ухвалення судового рішення в справі.
Ураховуючи, що апеляційна скарга подана лише відповідачем, суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в межах доводів апеляційної скарги у порядку ст.367 ЦПК України.
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Щодо доводів апеляційної скарги про навчання доньки на бюджетній формі та відсутність додаткових витрат є безпідставними, оскільки стаття 199 СК України пов`язує виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина із самим фактом продовження ними навчання та потребою у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.
Навчання на денній формі вимагає повного залучення студента до навчального процесу, що об`єктивно позбавляє повнолітню ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та мати власний заробіток. 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо проживання доньки з матір`ю та відсутності витрат на оренду, оскільки вказане не охоплюються поняттям матеріальної допомоги за ст. 199 СК України.
Той факт, що донька проживає з матір`ю, свідчить про те, що саме позивач несе додаткове фінансове навантаження по забезпеченню побуту дитини. Обов`язок матеріально допомагати дитині, яка навчається, покладається законом на обох батьків.
У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він добровільно надає допомогу, а тому підстав для примусового стягнення немає.
Колегія суддів звертає увагу на те, що систематичне надання відповідачем допомоги у розмірі 12 000 грн, підтверджує факт визнання ним потреби дитини в матеріальній допомозі та свідчить про наявність у відповідача реальної фінансової спроможності її надавати. 
Водночас добровільне виконання обов`язку не позбавляє позивача права на судовий захист для забезпечення стабільного утримання дитини. 
Визначений місцевим судом розмір стягуваних аліментів у 1/4 частини доходу є справедливим, оскільки відповідач є працездатним і не надав доказів того, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу у такому розмірі.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідача на утриманні непрацездатної матері, оскільки вказане не підтверджено жодними належними доказами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав вірну правову оцінку зібраним доказам й постановив рішення, яке є законним та обгрунтованим.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2026 року у частині дати стягнення аліментів – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 липня 2026 року.

Головуючий    Т.В. Одринська 

Судді       О.О. Панченко

В.П. Пікуль