Справа № 462/10585/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Адамович М. Я. ,
за участю секретаря Калиш В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом 
ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що спричинило смерть фізичної особи, 
в с т а н о в и в: 
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач звернулася в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, вчинив наїзд на її сина ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер. 
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди та вироком суду останнього засуджено за ч.2 ст.286 КК України.
ОСОБА_2 був зобов`язаний відкшодувати їй шкоду в розмірі 400000грн., з яких частково відшкодував 200000грн. та 10000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 
Решту 190000грн. шкоди останнім не відшкодовано.
Заяви (клопотання) учасників справи
Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов не подав.
Інші процесуальні дії
Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.03.2026р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що встановлено з свідоцтва про народження.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено із свідоцтва про смерть.
Відповідно до договору від 19.11.2024р., ОСОБА_2 зобов`язався відшкодувати ОСОБА_1 400000грн. моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, внаслідок якого настала смерть її сина ОСОБА_3 . Сторони домовились, що половину зазначеної шкоди ОСОБА_2 відшкодовує одразу після підписання договору, а решту він зобов`язаний виплатити рівними частинами по 10000грн. кожного місяця до першого числа кожного місяця, починаючи з 01.12.2024р.
Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 05.12.2024р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3 , та засуджений на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, із застосуванням звільнення від відбування основного покарання та встановленням іспитового строку на 3 роки. 
Даним вироком також встановлено, що ОСОБА_2 відшкодував потерпілій 200000грн. та зобов`язався відшкодувати ще 200000грн. моральної шкоди в строк до 01.07.2026р., що враховано судом при віизначнні розміру покарання та враховано як підставу застосування звільнення від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.03.2025р. зазначений вирок залишено без змін.
Оцінка суду
Позивачем ставиться питання про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яке спричинило смерть її сина в розмірі 190000грн.
Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди щодо розміру та строків відшкодування останнім моральної шкоди, що також враховано судом під час ухвалення вироку та призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України.
В той же час, ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання та не відшкодував позивачці решти розміру моральної шкоди у строки та в розмірі, які ними було погоджено перед ухваленням судом обвинувального вироку щодо відповідача.
Враховуючи ступінь вини відповідача в заподіяній шкоді, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а саме смерть вісімнадцятирічного сина позивачки, а також невиконання свого зобов`язання відповідачем, суд визнає визначений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди справедливою сатисфакцією.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача 190000грн. на відшкодування моральної шкоди.
В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або спростовували позовні вимоги взагалі.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати такого.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 190000 (сто дев`яносто тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що спричинило смерть фізичної осооби.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохі держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять)грн. 20коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Головуючий: М. Я. Адамович