УХВАЛА

29 травня 2026 року
м. Київ

справа № 524/10630/24
провадження № 61-6759ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яка подана представником Сотник Іриною Леонідівною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська обласна рада, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, про зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань за послуги постачання теплової енергії та гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
18 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2025 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Зобов`язано ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з листопада 2022 року до рівня цін за послуги, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.
19 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Предметом спору у даній справі є зобов`язання здійснення перерахунку нарахувань за послуги постачання теплової енергії та гарячої води за період з листопада 2022року до рівня цін за послуги, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Справа № 524/10630/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
У касаційній скарзі зазначено, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно з підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, зазначена скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника. Вказує, що наявність значного суспільного інтересу, з урахуванням предмету і підстав позову полягає у тому, що розгляд Касаційним Судом цієї справи вплине на вирішення декількох тисяч аналогічних справ за позовами мешканців м. Кременчука до «ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Наразі на розгляді в Автозаводському районному суді м. Кременчука, Крюківському районному суді м. Кременчука перебувають більше 1000 проваджень, в Полтавському апеляційному суді більше 60 проваджень. Очевидно, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки питання особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у багатоквартирному будинку, порядку та умов зміни тарифів на комунальні послуги, як державних регульованих цін, правомірності застосування тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для населення лівобережної частини міста Кременчука у період з листопада 2022 року по березень 2025 року включно стосується понад 65 тисяч споживачів. Отже, правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які вже існують та які виникнуть у майбутньому. Кількість наведених справ свідчить як про значний суспільний інтерес зі сторони споживачів міста Кременчука, які в такий спосіб демонструють свою значну зацікавленість та відсутність згоди щодо застосування до них тарифів, встановлених Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», так і про формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржник ставить на вирішення суду проблему, вирішення якої в касаційній інстанції невідворотно впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Про кількісний критерій свідчить також те, що спори між населенням лівобережної частини міста Кременчука та ПОКВПТГ «Полтаватепелоенерго» широко висвітлюються засобами масової інформації, а «Полтаватеплоенерго» може втратити понад 2 млрд грн, якщо не поверне кошти кременчуківцям.
У разі відмови Верховним Судом у відкритті касаційного провадження у межах даної справи, скаржник буде змушений виконати рішення, яке прямо суперечить вимогам чинного законодавства, є неконституційним та не відповідає нормам міжнародного права. Разом з тим, ухвалення Верховним Судом рішення у даній справі, створить сприятливі умови для однозначного застосування норм права, що в кінцевому підсумку матиме вплив на результати розгляду перелічених вище справ.
Аналіз практики Верховного Суду, включаючи постанови і ухвали Верховного Суду (у тому числі і про вирішення питань відкриття касаційного провадження чи відмову у його відкритті), свідчить, що різні колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегії суддів Касаційного цивільного суду і Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, мають неоднаковий підхід, як у питанні оцінки наявності (достатності) підстав для відкриття касаційного провадження у малозначних справах, так і застосування норм матеріального права до спірних правовідносин за участю різних категорій споживачів.
Верховний Суд вважає, що заявником не обґрунтовано фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин, оскільки єдина правозастосовна практика під час розгляду справ з подібними правовідносинами вже сформована Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі № 524/2748/24 і була врахована судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення місцевого суду.
Посилаючись на значну кількість аналогічних спорів та суспільний резонанс навколо питання застосування тарифів саме по собі не свідчить про наявність виключних підстав для касаційного перегляду малозначної справи. Наявність інших справ із подібними правовідносинами не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження. Наведені у касаційній скарзі доводи не містять належного обґрунтування того, у чому саме полягає виняткове значення цієї справи для заявника, а зводяться до незгоди з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності їх перегляду. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями, і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2026 року у справі № 524/10630/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима 

П. І. Пархоменко