ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 Справа № 914/830/26 

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» (вх.№ 2443/26 від 26.05.2026) 
про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу 
у справі № 914/830/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» 
про стягнення 160 123,76 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2026 у даній справі позовні вимоги задоволено.
26.05.2026 за вх. № 2443/26 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою від 28.05.2026 заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду. Розгляд заяви постановлено здійснювати без призначення судового засідання та виклику сторін.
Відповідачем за вх. № 15414/26 від 01.06.2026 подано заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем долучено наступні докази:
- копію договору № 1/02 від 02.02.2026 про надання правничої допомоги;
- копію додаткової угоди № 1 від 02.03.2026 до договору про надання правничої допомоги №1/02 від 02.02.2026;
- копію акта №1 від 25.05.2026 наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №1/02 від 02.02.2026 та додатковою угодою № 1 від 02.03.2026;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;
- копію ордера №1654884 від 02.02.2026.
Суд розглянувши заяву про стягнення витрат на правову допомогу, зазначає наступне.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Разом з тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У поданій позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в Постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним. За даних обставин, у разі прийняття сторонами фіксованої суми гонорару, надавати детальний опис робіт не потрібно.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом перелічено вище докази, надані на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.
Судом встановлено, що між Ровковою Світланою Володимирівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» укладено договір № 1/02 від 02.02.2026 про надання правничої допомоги.
Відповідно до п.3.1. договору № 1/02 від 02.02.2026 про надання правничої допомоги Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату вартість послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною Договору. Вартість фактично наданих послуг визначається на підставі складених та підписаних сторонами Актів наданих послуг за договором.
Як вбачається з матеріалів поданої заяви, відповідно до акта №1 від 25.05.2026 наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №1/02 від 02.02.2026 та додатковою угодою № 1 від 02.03.2026, підписаного сторонами, адвокатом надано послуги у розмірі 18 000,00 грн.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Проаналізувавши документи, додані до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність визначення їх розміру з урахуванням критеріїв розумності, співмірності та складності справи. При цьому суд врахував характер і складність справи, її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також відсутність необхідності у виконанні значного обсягу процесуальних дій чи складних розрахунків.
З огляду на викладене, суд вважає розумною, необхідною, співмірною та обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
Отже, дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надані докази та застосувавши критерії розумності, необхідності і співмірності витрат із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, а також врахувавши характер спірних правовідносин, ціну позову, значення справи для сторін і загальні засади господарського судочинства, зокрема принципи диспозитивності, змагальності та рівності учасників процесу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись, ст. ст. 126, 129, 244, Господарського процесуального кодексу України, суд - 

УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» за вх.№ 2443/26 від 26.05.2026 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» (79026, Львівська облю, Львівський р-н, м. Львів, вул. В.Великого, буд. 2, ЄДРПОУ 33667445) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіва ТМ» (65091, м. Одеса, вул. Степова, 18/20, ЄДРПОУ 41795348) 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257ГПК України.

Суддя Горецька З.В.