УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 629/4112/25
провадження № 61-5594ск26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за скаргою адвоката Науменка Валерія Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, Лозівського міськрайонного суду Харківської області в особі голови суду ОСОБА_1, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, Лозівського міськрайонного суду Харківської області в особі голови суду ОСОБА_1. та просив:
визнати недостовірною та такою, що порушує його права, розповсюджену ОСОБА_1 у своїх процесуальних рішеннях та заявах інформацію;
зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену щодо нього недостовірну інформацію шляхом винесення додаткових та уточнюючих процесуальних рішень та додаткових заяв про самовідвід, де вказати не відносно ОСОБА_2 , передбачених частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України (далі - КК України (за втручання в діяльність судових органів), частиною першою статті 384 КК України (за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, в тому числі за завідомо неправдиві показання свідка чи потерпілого), а за фактом, на його думку, протиправних дій з боку судді у відставці Лозівського міськрайонного суду Харківської області;
зобов`язати ОСОБА_1 в особі голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області виконати та здійснити повторний розгляд його скарги від 18 грудня 2023 року, виконати та здійснити виплату на його користь витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн протягом 10 днів після вступу процесуального рішення суду в законну силу;
стягнути з ОСОБА_1 на його користь 50 000,00 грн як компенсацію за моральну шкоду, заподіяну йому через навмисно тривалі та протиправні дії та бездіяльність, та прийняття ним незаконних рішень під час досудового розслідування за об`єднаним кримінальним провадженням від 13 березня 2022 року № 12022226110000089 за частиною першою статті 125 КК України, за частиною першою статті 126 КК України та іншим, навмисним невиконанням рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 520/698/24, а також здійснення правосуддя за його скаргам, заявам, клопотанням та прийнятими ним рішеннями, які принижують його честь, гідність та ділову репутацію.
Ухвалою від 13 листопада 2025 року Близнюківський районний суд Харківської області закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 у частині позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 в особі голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області виконати та здійснити повторний розгляд його скарги від 18 грудня 2023 року, виконати та здійснити виплату на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн протягом 10 днів після вступу процесуального рішення суду в законну силу. Роз`яснив ОСОБА_2 , що за вирішенням порушених питань він не позбавлений права звернутись з відповідною заявою з метою виконання рішення в адміністративній справі в порядку, визначеному розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою від 11 грудня 2025 року Близнюківський районний суд Харківської області закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, Лозівського міськрайонного суду Харківської області в особі голови суду ОСОБА_1. про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. Роз`яснив ОСОБА_2 , що розгляд його вимог не може ініціюватись шляхом подання окремого цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Роз`яснив позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Зобов`язав Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн за чеком переказу коштів від 22 серпня 2025 року № F3024ScDmN1U.
19 грудня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 56 000,00 грн.
Короткий зміст ухвали місцевого суду 
Ухвалою від 24 грудня 2025 року Близнюківський районний суд Харківської області в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення відмовив.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою від 09 квітня 2026 року Харківський апеляційний суд скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1  залишив без задоволення, ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2025 року та ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року - без змін.
Узагальнені доводи касаційної скарги
07 травня 2026 року адвокат Науменко В. В. в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся з касаційною скаргою, просив скасувати ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року, постанову Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 рокув частині залишення без задоволення апеляційної скарги на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року та ухвалити додаткове рішення, яким задовольнити заяву та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 56 000,00 грн.
Процесуальні передумови вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Пункт 20 частини першої статті 353 ЦПК України визначає, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.
Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, зміст пункту 20 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено.
Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року).
Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на касаційне оскарження деяких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на оскарження таких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки ухвала Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року та постанова Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою адвоката Науменка В. В. в інтересах ОСОБА_1 на ці судові рішення.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Відтак, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02, від 20 травня 2010 року).
Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини другої статті 394 ЦПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами цивільного судочинства.
Із наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою адвоката Науменка Валерія Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, Лозівського міськрайонного суду Харківської області в особі голови суду ОСОБА_1, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв   С. О. Карпенко   І. М. Фаловська