В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/531/26
Провадження № 1-кп/348/212/26

23 червня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026091200000052 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ща Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківсьої області, громадянки України, із неповною загальною середньою освітою, не одруженої, яка офіційно не працює та проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,
інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
встановив:
06.10.2026 ОСОБА_3 перебуваючи на продуктовому базарі на вул. Ринкова у м. Надвірна, Івано-Франківської області, знайшла втрачену ОСОБА_6 банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ "А-Банк", яка обладнана чіпом-NFC для безконтактної оплати та розуміючи, що за допомогою цього платіжного засобу вона може отримати доступ до коштів на рахунку потерпілого, не вживаючи будь-яких заходів для повернення цієї карти власнику, умисно, з корисливого мотиву, привласнила цю карту. Такими діями, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України - привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Крім цього, ОСОБА_3 у період з 10.16 до 13.20 06.10.2025, в умовах воєнного стану, умисно, таємно, з корисливого мотиву, незаконно заволоділа коштами ОСОБА_6 у розмірі 3423,09 гривень, шляхом здійснення розрахунків за товари банківською картою потеріплого, а саме: о 10.16 - розрахунок за товар на суму 250,00 гривень у магазині "Продукти Надвірна"; о 10.18 - 534,00 гривні у магазині "Продукти Надвірна"; о 12.40 - 286,00 гривень у магазині "Битьківчанка" на АДРЕСА_1 ; о 12.47 - 420,00 гривень у магазині "Битьківчанка" на вул. Шевченка, 506А у с-щі Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області; о 12.47 - 640,00 гривень у магазині "Битьківчанка" на вул. Шевченка, 506А у с-щі Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області; о 12.50 - 815,00 гривень у магазині "Битьківчанка" на вул. Шевченка, 506А у с-щі Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області; о 13.12 - 215,13 гривень у магазині "AaendM" на АДРЕСА_1 ; о 13.15 - 19,00 гривень у магазині "AaendM" на вул. Михайлюка, 1 у с-щі Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області; о 13.20 - 243,96 гривень у магазині "AaendM" на вул. Михайлюка, 1 у с-щі Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області. Такими діями, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинуваченавизнала свою вину, щиро розкаялась. Дала такі показання. В м. Надвірна поблизу базару обвинувачена минулого року знайшла банківську карту. Вона розуміла, що ця карта дає доступ до коштів на банківському рахунку, а тому вирішила залишити цю карту собі і використати для розрахунків у магазинах. Через деякий час обвинувачена за допомогою цієї карти здійснювала придбання товарів у кількох магазинах на загальну суму приблизно 4500,00 гривень. Шкоду повністю відшкодувала. Більше такого не вчинить. Просила суворо її не карати.
Суд з`ясував, що обставини вчинення кримінальних правопорушень ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Крім цього, в судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої: копію паспорта громадянина України та копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон; копію інформаційної картки на особу з Державної міграційної служби України; вимогу про відсутність судимостей, відповідно до якої попередня судимість обвинуваченої погашена на підставі ст. 89 КК України; характеристику з місця проживання, згідно з якою обвинувачена характеризується позитивно; довідку про неперебування обвинуваченої на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; довідку про склад сім`ї, відповідно до якої обвинувачена проживає разом із матір`ю, братом та дядьком.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.357 та ч. 4 ст. 185 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її вік, сімейний стан, стан здоров`я, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та обставини, яка пом`якшують покарання - щире каяття, повне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди (що підтвердив потерпілий у ході судового розгляду справи).
Згідно з досудовою доповіддю обвинувачена проживає з матір`ю, братом та цивільним чоловіком. Стосунки у сім`ї та з односелчанами у неї хороші. Раніше їздила на заробітки до Польщі, на даний час не працює, її утримує мама. Агресивно не поводиться, у конфлікти не вступає. У обвинуваченої високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який вона становить для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе без ізоляції від суспільства та не може становити небезпеку для суспільства, водночас у випадку ухвалення рішення щодо звільнення обвинуваченої від призначеного показання з випробуванням на обвинувачену слід покласти обов`язок працевлаштуватися. 
При призначенні покарання обвинуваченій слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та призначити їй покарання у виді обмеження волі у межах санкції частини 1 статті 357 КК України та у виді позбавлення волі у межах санкції частини 4 статті 185 КК України. На підставі ст.70 КК України визначити обвинуваченій остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на неї основні обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Враховуючи причини та умови, що сприяли вчиненню злочину слід також покласти на обвинувачену обов`язок працевлаштуватися, відповідно до ч.3 ст.76 КК України.
Строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої у виді цілодобового домашнього арешту закінчився 20.06.2026. Прокурор не повала клопотання щодо обрання обвинувачені запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. 
Відповідно до ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2026 обвинуваченій було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього аршету на два місяці, який був продовжений судом 21.04.2026 до 20.06.2026. Строк запобіжного заходу обвинуваченій слід зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку: три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
У ході судового розгляду потерпілий зазначив, що шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому було відшкодовано у повному обсязі, а тому він не підтримує цивільний позов і просить його не розглядати. За наведених обставин, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження за цивільним позовом підлягає закриттю, оскільки позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
У ході судового провадження суд дослідив постанови слідчого про визнання речовими доказами від 04.02.2026, відповідно до яких речовими доказами у кримінальному провадження визнано: відеозаписи з камер відео нагляду магазину "Битьківчанка" Video 2026-02-04 at 14.19.27, Video 2026-02-04 at 14.19.39 та виписки по банківському картковому рахунку № НОМЕР_2 на 5 аркушах. Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, вказані речові докази слід залишити у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3  визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання:
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3  остаточне покарання у виді позбавленя волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3  від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на неї такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк цілодобового домашнього арешту з 26.02.2026 до 20.06.2026 з розрахунку: три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 3423,09 гривень закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Речові докази: відеозаписи з камер відео нагляду магазину "Битьківчанка" Video 2026-02-04 at 14.19.27, Video 2026-02-04 at 14.19.39 та виписки по банківському картковому рахунку № НОМЕР_2 на 5 аркушах - залишити у матеріалах кримінального провадження №12026091200000052.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя  ОСОБА_1