Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

м. Вінниця
17 червня 2026 р.  Справа № 120/11672/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Крапівницької Н.Л., 
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 
до ОСОБА_1 
про стягнення безпідставно сплаченого грошового забезпечення в сумі 105530,50 гривень, -

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася з адміністративним позовом військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про повернення безпідставно сплачених коштів.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 105 530,60 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини з 26.10.2023, що виражається у неприбутті, без поважних причин, до військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою від 26.08.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
В подальшому, відповідно до ч. 3 ст. 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Суд 02.09.2025, направив запит до відділу обліку інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 
12.09.2025 на адресу суду надійшла відповідь із зазначення адреси місця проживання відповідача
Ухвалою від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відзиву.
Копія ухвали відповідачу направлена за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Проте, судова кореспонденція повернулась відділом поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи здійснюється, зокрема, шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відтак, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 з 14.07.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.07.2022 №136.
Від 14.07.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №136 призначений на посаду стрільця-санітара стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти частини.
Рапортом від 06.01.2024 №162 тимчасово виконуючою обов`язки начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_2 зроблено доповідь, згідно якої, встановлено факт вибуття 26.10.2023 відповідача на лікування з приводу хвороби до ІНФОРМАЦІЯ_1 та подальшого його неповернення з лікування до військової частини НОМЕР_1 .
Також, згідно рапорту від 11.01.2024 №274 та доповіді про стан фінансово-господарської діяльності у військовій частині НОМЕР_1 начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 стало відомо щодо переплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у сумі 105530,60 гривень у зв`язку з подією самовільного залишення військової частини.
На підставі вказаного факту призначено службове розслідування, відповідно до Наказу командира в/ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.06.2025 №200 за фактом переплати грошового забезпечення для встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
В ході проведення службового розслідування (згідно акту службового розслідування) встановлено, що: " Згідно рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , від 06.01.2024 №162 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.10.2023 №299, старший солдат ОСОБА_1 , за направленням медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , 26.10.2023 вибув з розташування військової частини НОМЕР_1 до «Військово – медичного клінічного центру Центрального регіону» міста Вінниця, на лікування з приводу хвороби.
06.01.2024 медичним пунктом військової частини НОМЕР_1 , під час перевірки фактичного місцезнаходження військовослужбовців, які перебувають на лікуванні у закладах охорони здоров`я, тимчасово виконуючим обов`язки начальника медичної служби – начальника медичного пункту молодшим сержантом ОСОБА_2 , був здійснений телефонний дзвінок за номером 098-301-38-56, який вказаний в картці демографічних даних як контактний номер телефону старшого солдата ОСОБА_1 , на який військовослужбовець відповів та повідомив, що до розташування військової частини НОМЕР_1 повертатись не планує.
Станом на 06.01.2024 старший солдат ОСОБА_1 до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, будь-якої медичної чи іншої документації яка підтверджувала б законність його перебування поза межами військової частини НОМЕР_1 у період з 26.10.2023 по 06.01.2024 військовослужбовець не надав.
По факту вказаної події невідкладно, рапортом від 06.01.2024 №162 тимчасово виконуючим обов`язки начальника медичної служби – начальника медичного пункту молодшим сержантом ОСОБА_2 зроблено доповідь з приводу неповернення вказаного військовослужбовця з лікування до розташування військової частини НОМЕР_1 .
В ході службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2024 №17 (додаток 9 до акту службового розслідування), на той час заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_3 був здійснений телефонний дзвінок за номером НОМЕР_3 , який вказаний у картці демографічних даних, як контактний телефон старшого солдата ОСОБА_1 , на який він відповів та підчас бесіди повідомив, що лікування він не проходить та до розташування військової частини НОМЕР_1 повертатись не буде.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від - 06.01.2024 №6 виплату грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 з 01.12.2023 було призупинено, як такому, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
Враховуючи вимоги вищезазначеного наказу, за результатами службового розслідування від 07.02.2024 №83 (додаток 12 до акту службового розслідування), «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 », на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від - 07.02.2024 №38, старшому солдату ОСОБА_1 з 26.10.2023 було зупинено виплати грошового забезпечення, як такому, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .
В свою чергу, у зв`язку з неприбуттям старшого солдата ОСОБА_1 на лікування до лікувального закладу, та не надання ним інформації щодо свого місця знаходження, медичних чи будь-яких інших документів щодо свого лікування, було встановлено факт надмірної виплати старшому солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.10.2023 по 31.12.2023 (з урахуванням самовільного залишення військової частини з 26.10.2023) на загальну суму надмірно виплачених йому грошових коштів 105 530,60 грн (сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 60 коп.).
Вказане також підтверджується Довідкою-розрахунком від 18.06.2025 №465 «Про надмірно нараховане та виплачене грошове забезпечення солдату ОСОБА_1 за жовтень 2023, листопад 2023 та грудень 2023 року".
В подальшому, з метою врегулювання вказаної заборгованості, військовою частиною направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендований лист з повідомленням про вручення (6280100057403), який було отримано -22.07.2025.
Відтак, з метою стягнення з відповідача майнової шкоди за переплату грошового забезпечення в сумі 105 530,60 грн, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абз. 2 ст. 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут внутрішньої служби), вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Абзацом другим статті 11 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці зобов`язані непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (стаття 27 Статуту внутрішньої служби).
Відтак, військовослужбовці, які вчинили правопорушення, можуть нести, зокрема, цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п. 15 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення не виплачується: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а цивільне законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Враховуючи, що спеціальним законодавством, яким врегульовано порядок оплати праці військовослужбовців, не визначено підстав відрахувань з їх грошового забезпечення, тому за аналогією закону до спірних відносин слід застосувати норми Цивільного Кодексу України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Так, відповідно до матеріалів службового розслідування за фактом вибуття 26.10.2023 ОСОБА_1 на лікування з приводу поранення до військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця та подальшого його неповернення з лікування до військової частини НОМЕР_1 виникла переплата грошового забезпечення з 26.10.2023 в сумі 105 530,60 грн.
Отже, враховуючи, що відповідач був відсутній на службі без поважних причин, проте отримав грошове забезпечення, тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 кошти в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини з 26.10.2023, що виражається у неприбутті, без поважних причин, до військової частини НОМЕР_1 .
За нормами ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Судові витрати, сплачені позивачем при поданні позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 105 530, 60 грн. (сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 60 копійок) в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного залишення військової частини з 26.10.2023, що виражається у неприбутті, без поважних причин, до військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя підпис  Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом Суддя
Секретар: