Справа № 369/5624/26
Провадження № 3/369/4645/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
22.06.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Оленіч Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 (м. Вишневе) Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2026 о 08 год. 59 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT 2008», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Вишневе по вул. Чорновола, 49, під час перестроювання не надала перевагу у русі транспортному засобу марки «PEUGEOT 3008», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у тій смузі, в яку вона мала намір перестроїтися, та скоїла зіткнення з ним. В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім цього, 22.03.2026 о 08 год. 59 хв. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «PEUGEOT 2008», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Вишневе по вул. Чорновола, 49 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою пристрою arlj 0419, тест 792, результат 2.52 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 визнала в повному обсязі. Водночас у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватою себе не вважає.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Дмитренко О.О. подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки наявними матеріалами спростовується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що чинним законодавством передбачено певний алгоритм дій працівників поліції у випадку виявлення підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такий алгоритм передбачає першочергове встановлення підстав для проведення огляду (ознак алкогольного сп`яніння), проведення огляду на місці зупинки та у разі відмови від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з результатами, проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я за відповідним направленням працівника поліції. Дотримання алгоритму проведення огляду сприяє не тільки виконанню вимог чинного законодавства, але і дає суду об`єктивну можливість перевірити дотримання порядку проведення огляду, а отже і вирішити питання про допустимість доказів, отриманих за результатами такого огляду. На переконання захисника, усі ознаки алкогольного сп`яніння поліцейські вигадали виключно, у зв`язку з необхідністю їх відображення у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, матеріалами справи спростовано, що ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння, тож підстав для проведення огляду на стан сп`яніння не було. Крім цього, працівниками поліції було порушено процедуру відкриття упаковки мундштука, не проведено пробний забір повітря з нульовим показником перед застосуванням газоаналізатора. Також ОСОБА_1 не було роз`яснено право проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я як до проведення огляду на стан сп`яніння на місці, так і після незгоди із результатами такого огляду. Захисник зазначала, що невідсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем свідчить про надуманість інкримінованого їй стану алкогольного сп`яніння. Крім цього, на переконання захисника, додані до протоколу відеозаписи з нагрудних камер є неналежними та недопустимими доказами, оскільки відомості про такі у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні. ОСОБА_1 не роз`яснено її права та обов`язки, не забезпечено право на юридичну допомогу адвоката.
Вивчивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, вислухавши пояснення учасників справи, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 22.03.2026 серії ЕПР1 за № 621134 та № 621139, схемою з місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.03.2026, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, роздруківкою приладу «Драгер» від 22.03.2026 (тест № 792 результат огляду позитивний – 2.52 проміле), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Крім цього, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заперечуючи проти проколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник зазначала про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Частинами 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Крім цього, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду додатково регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Пунктом 2 Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, для вимоги поліцейського до певної особи про проходження огляду на стан сп`яніння, в поліцейського мають бути підстави вважати, що така особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції).
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейський зазначив, що огляд був проведений у зв`язку із виявленням ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, зміна забарвлення шкіри.
Стверджуючи про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, захисник зазначала, що на відеозаписах зафіксовано, як ОСОБА_1 весь час поводить себе спокійно, врівноважено, адекватно, чітко відповідає на всі питання патрульних поліцейських, виконує їх вимоги, висловлює свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Жодних порушень координації рухів у неї не має, мова зрозуміла, чітка, поведінка адекватна, рухи тіла чіткі, скоординовані, теж адекватні. Крім цього, жодна із зазначених в акті огляду ознак стану алкогольного сп`яніння взагалі не встановлювалася та не оголошувалася.
Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейського встановлено, що екіпаж поліції прибув за викликом у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. Під час спілкування з ОСОБА_1 у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, зокрема через запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів останньої.
Суддя відхиляє твердження захисника про те, що жодна із зазначених в акті огляду ознак стану алкогольного сп`яніння взагалі не встановлювалася та не оголошувалася, позаяк для вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння в нього лише мають бути підстави вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Такі ознаки очевидно були встановлені поліцейським під час спілкування з особою та з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, проте у нього не було обов`язок їх оголошувати. Для встановлення цих ознак не обов`язково висловлювати вимоги вчинити якісь дії.
Крім того, необґрунтованими є твердження захисника про відсутність таких ознак в ОСОБА_1 за наслідками оглянутого відеозапису.
Поліцейський, який безпосередньо спілкувався з особою та має суттєвий досвід виявлення таких ознак, очевидно мав змогу більш точно та повно сприйняти усі обставини на місці події, що не завжди можуть бути точно передані та сприйняті за наслідками перегляду відеозапису (зокрема, запах алкоголю з порожнини рота). 
Більше того, такі підозри очевидно були не безпідставними, як показав подальший результат огляду за допомогою спеціального технічного засобу.
Адекватність поведінки ОСОБА_1 не може спростовувати наведені поліцейським ознаки, оскільки він не зазначав про порушення мови ОСОБА_1 , поведінку, що не відповідає обстановці.
Крім цього, твердження про зміну забарвлення шкіри ОСОБА_1 дійсно не визначена як ознака алкогольного сп`яніння в Інструкції, проте ця обставина не спростовує встановлення поліцейських двох інших ознак, які знайшли своє підтвердження.
З огляду на це, суддя дійшла висновку, що поліцейський дотримався вимог пунктів 2, 3 Інструкції, а тому законно висловив ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також суд не приймає до уваги посилання захисника на неправильність розкриття мундштука та не проведення контрольного заміру повітря, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, це не передбачено, а доказів на підтвердження порушення працівниками поліції інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу захисником не надано.
Частиною 3 ст. 266 КУпАП установлено, що підставою для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я є (1) незгода особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або (2) незгода особи, яка керувала транспортним засобом, з його результатами. Тобто для пропозиції поліцейського щодо проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має бути попередньо висловлена незгода особи.
У цьому випадку ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Крім цього, вона не висловила незгоду із результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів та підписала протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень.
Тому у поліцейського були відсутні підстави та обов`язок запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.
Крім того, відхиленню підлягають доводи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки транспортний засіб, котрим вона керувала, був тимчасово затриманий та доставлений до для зберігання на спеціальний майданчик, що підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.03.2026. Тож ОСОБА_1 не могла продовжити керувати ним в стані алкогольного сп`яніння.
Заперечуючи проти протоколу про адміністративне правопорушення, захисник також зазначала про неналежність та недопустимість наданих відеозаписів.
Водночас посилання захисника на ч. 2 ст. 283 КУпАП та постанову Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 є необґрунтованим через їх нерелевантність, оскільки вони стосуються вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, а не протоколу.
Більше того, під час розгляду справи захисник обґрунтовує свої заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення на підставі наданих відеозаписів (щодо ознак алкогольного сп`яніння), проте після цього просить визнати їх неналежними та недопустимими доказами.
Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення як ідентифікуючої ознаки нагрудної камери поліцейського прізвища інспектора, який її використовував, а не серійного номера, на переконання судді не свідчить про недопустимість досліджених відеозаписів.
Суддя зауважує, що ОСОБА_1 та її захисник не висловили жодних об`єктивних даних, які, на їх переконання, можуть свідчити про недостовірність відеозаписів, їх неповноту або викривлення фактичних обставин.
Саме лише переривання відеозаписів не є підставою для їх відхилення, позаяк вони надають змогу судді повно встановити фактичні обставини, не викликають сумнівів у їх достовірності та не спростовані учасниками.
Крім того, ОСОБА_1 не висловила будь-яких зауважень, застережень чи інших невідповідностей у протоколі, поліцейський надав їй можливість викласти свої письмові пояснення, в яких вона обмежилася визнанням вини за ст. 124 КУпАП, а тому твердження про обмеження її прав є недоведеними.
Більше того, захисник не зазначає які саме права не змогла реалізувати ОСОБА_1 .
Таким чином, суддя приходить до висновку, до наведені докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчинених правопорушень у протоколах про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, суддя вважає доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за необхідне застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
За таких обставин, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 124, 130, 221, 283-284, 287-291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, повинна бути надіслана правопорушником до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:            Ю.В.Оленіч