П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31392/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 24.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2025 №155950023584 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби періоди з 21.06.1999 по 24.04.2017 та з 12.04.2018 по 25.07.2025, перевести з 14.08.2025 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 43/15-32-10-02-12 та №344/15-32-10-02-12 від 14.08.2025 р..
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач перебуває на обліку в Ізмаїльському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та одержує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14.08.2025 позивач звернулась до територіальних органів із заявою про здійснення переведення на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу». Однак, рішенням відповідача від 22.08.2025 р. № 155950023584 відмовлено в переведенні пенсії за Законом України «Про державну службу» з огляду на відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до категорії державних службовців. Зокрема, періоди трудової діяльності позивача в податкових органах з 21.06.1999 до 24.04.2017 та з 12.04.2018 до 25.07.2025 не зараховано до стажу державної служби. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 року позов задоволений частково наступним чином.
Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2025 р. № 155950023584 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 21.06.1999 р. по 24.04.2017 р. та з 12.04.2018 р. по 25.07.2025 р. і перевести з 14.08.2025 р. з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Зокрема, апелянт зазначає, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Державній податковій інспекції з 21.06.1999 по 26.06.2013. Посади вищезазначеної інспекції не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723. Отже, стаж державної служби заявниці станом на 01.05.2016 року відсутній.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
14.08.2025 позивач звернулась до територіального органу із заявою, в якій просила перевести її із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
До даної заяви додано довідку від 14.08.2025 № 343/15-32-10-02-12, видану Головним управлінням ДПС в Одеській області про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, за якою позивач працювала в Головному управлінні ДПС в Одеській області на посаді головного державного інспектора; заробітна плата станом на 01.08.2025 р. становить 21920 грн.
Також додано довідку від 14.08.2025 №344/15-32-10-02-12, видану Головним управлінням ДПС в Одеській області про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, яка видана ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-ХІІ «Про державну службу» про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за липень 2025 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, становили: 20463,05 грн.
За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке рішенням від 22.08.2025 № 155950023584, відмовило у задоволенні вказаної заяви.
За змістом рішення від 22.08.2025 № 155950023584, основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Відповідно до ст.343.1 Податкового Кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XI Відповідно до записів трудової книжки гр. ОСОБА_1 працювала в Державній податковій інспекції з 21.06.1999 р. по 26.06.2013 р. Посади вищезазначеної інспекції не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII. Отже, стаж державної служби гр. ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) відсутній. Зважаючи на вище зазначене, відмовити гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи органів державної податкової служби, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, внаслідок чого період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись їм до стажу державної служби, який дає право на пенсію, а тому період з 21.06.1999 по 24.04.2017 та з 12.04.2018 по 25.07.2025 повинен бути зарахований до стажу державної служби для призначення позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).
10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державну службу» № 889, який набрав чинності 01.05.2016 року (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини у даній справі виникла з приводу того, що відповідач не відносить роботу в податкових органах до державної служби.
З матеріалів справи встановлено, що 14.08.2025 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону №889-VIII. На момент звернення з даною заявою позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_1 від 08.02.1990 у період з 21.06.1999 по 24.04.2017 та з 12.04.2018 по 25.07.2025 працювала на різних посадах в органах державної податкової служби. Також позивач працювала в органах державної податкової служби і станом на 01 травня 2016 р.
Згідно із ст.1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, який був чинним в період спірного періоду трудової діяльності позивача, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Стаття 25 Закону №3723-XII визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).
Частиною другою цієї ж статті установлено сім категорій посад державних службовців. Поряд з тим ч.3 ст.25 Закон № 3723-XII обумовлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
Частиною 18 ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ було передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону, входить до стажу державної служби.
У постанові від 22.10.2013 року у справі № 21-340а13 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, в спірний період було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим Постановою КМУ від 03.05.1994р. № 283, згідно з пунктом 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Порядок № 283 втратив чинність 01.05.2016 р. у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 р. № 229 нового Порядку обчислення стажу державної служби.
При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», який був чинний до 19.11.2012 (далі - Закон №509-XII).
Згідно ст.6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються КМУ і фінансуються з державного бюджету.
Частиною 5 статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.
Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст.12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Частинами 7, 8 статті 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Законом України від 05.07.2012 №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012р., доповнено Податковий кодекс України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344.
Так, згідно п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
В постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13 колегія суддів зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.
Вказаний правовий висновок підтримано Верховним Судом в подальшому, зокрема, у постановах від 03.07.2018р. у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021р. у справі №500/5183/17, від 19.12.2023р. у справі №600/947/23-а.
Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що правильно встановлено судом першої інстанції, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.
За таких обставин період роботи позивач в податкових органах з 21.06.1999 по 24.04.2017 та з 12.04.2018 по 25.07.2025 повинен бути зарахований до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія