ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року справа №200/5054/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Гайдар А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 200/5054/25 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі – ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач) про: визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2025 №047050025914 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”; визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах податкової служби з 28.09.1992 по 03.01.2025; зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби з 28.09.1992 по 03.01.2025, повторно розглянути заяву від 17.02.2025 та прийняти рішення про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2018 № 889-УІІІ, з урахуванням довідок від 08.01.2025 № 6/05-99-10-02-18, від 08.01.2025 № 5/05-99-10-02-18, від 12.02.2025 № 23/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області та здійснювати виплату такої пенсії з 17.02.2025, з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону №1058. При цьому, з 28.09.1992 по 03.01.2025 позивач працювала на посадах в податкових органах, віднесених до посад державної служби, у зв`язку із чим набула право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII “Про державну службу”, оскільки в неї наявні всі необхідні умови для її призначення. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 25.02.2025 №047050025914 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця періоди роботи позивача у державній податковій службі на посадах за якими присвоюється спеціальне звання. Позивач вважає таку відмову незаконною з тих підстав, що період проходження нею служби в податкових органах має зараховуватись до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. За таких обставин, позивач вважає, що має необхідний стаж та досягла передбаченого віку для переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 200/5054/25 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25.02.2025 року №047050025914 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 17.02.2025 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу” з урахуванням довідок Головного управлінням ДПС у Донецькій області від 08.01.2025 № 6/05-99-10-02-18, від 08.01.2025 № 5/05-99-10-02-18, від 12.02.2025 № 23/05-99-10-02-18, з зарахуванням періодів роботи з 28.09.1992 по 30.01.2025 згідно відомостям трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 26.12.2023 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
17.02.2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про перехід з пенсії за віком за нормами Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.
За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 25.02.2025 року №047050025914 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію відповідно до Закону №889 з огляду на відсутність у заявниці необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723, оскільки заявниця на дату звільнення 03.01.2025 не перебувала на посаді державного службовця, а довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 6/05-99-10-02-18 та № 5/05-99-10-02-18, надані Головним управлінням ДПС у Донецькій області, в якому відсутні посади державної служби, видані безпідставно та суперечать вимогам Порядку № 622 (зі змінами). За результатами розгляду наданих документів встановлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889) відсутній. Водночас, записи в трудовій книжці містять інформацію про присвоєння спеціальних звань за період з 28.09.1992 по 30.01.2025 – інспектор податкової служби ІІ та І рангу, радник податкової та митної справи ІІ та ІІІ рангу.
У листі ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 30.04.2025 року зазначено, що обчислений згідно з наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 29 днів (порахований по 31.01.2024). При цьому, за результатами розгляду наданих документів встановлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889) відсутній, оскільки згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 ОСОБА_1 працювала в податкових органах з присвоєнням спеціальних звань за період з 28.09.1992 по 30.01.2025 – інспектор податкової служби ІІ та І рангу, радник податкової та митної справи ІІ та ІІІ рангу.
Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.
Вважаючи оскаржувану відмову протиправною, позивач звернулась із даним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне. 
Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
На підставі пункту 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Мінімальний розмір страхового стажу для жінок становить 30 років (частина перша статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право, зокрема, жінки, які досягли 60 років та станом на 01.05.2016р. (набрання чинності Законом № 889-VIII) мають 10 років, та на зазначену дату займали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, актами Кабінету Міністрів України, а також загальний страховий стаж 30 років.
Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періодів його роботи на посадах в органах податкової служби, зазначивши про не віднесення їх до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
Суд зазначає, що дійсно, стаття 25 Закону № 3723-XII (“Класифікація посад”) не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (який діяв до 01.05.2016р.) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність включення періодів роботи позивача з 28.09.1992 по 30.01.2025 згідно відомостям трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.
Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.
З урахуванням зазначеного, суд констатує наявність у позивача станом на 01.05.2016 року більше 10 років стажу на посадах державної служби.
Оскільки позивач досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058 (60 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того позивачу призначено пенсію згідно Закону №1058) при цьому позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 року більше 10 років, суд ддійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палата Верховного Суду, висловленому у постанові від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18.
Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
За положеннями частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058 на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25.02.2025 року №047050025914 належить визнати протиправним та скасувати.
При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, то саме останній має завершити процедуру переведення позивача з пенсії за віком на пенсію за вислугу років.
Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 17.02.2025 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу” з урахуванням довідок Головного управлінням ДПС у Донецькій області від 08.01.2025 № 6/05-99-10-02-18, від 08.01.2025 № 5/05-99-10-02-18, від 12.02.2025 № 23/05-99-10-02-18, з зарахуванням періодів роботи з 28.09.1992 по 30.01.2025 згідно відомостям трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.
При визначенні способу належного захисту порушених прав позивача, суд враховує правові висновки Великої Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019р. у справі №822/524/18.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 200/5054/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 200/5054/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко