Справа № 137/1443/25
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області     в складі головуючого судді Желіховського В.М.      секретаря судового засідання Гречанівської В.В.      розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що  ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Літинською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №61/2025 після її смерті. 
Він є онуком спадкодавці і подав заяву про прийняття спадщини подав, а її син ОСОБА_4 відмовився від спадщини на його користь.
Позов мотивує тим, що після її смерті залишилося спадкове майно, а саме 49/100 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .             Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини належним чином, проте йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що спадкодавиця ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Жуковською І.В. 15.02.2007 року, який зареєстровано в реєстрі за номером 7. Проте, позивач являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, інші спадкоємці (в тому числі і особа вказана в заповіті) заяв про прийняття спадщини не подавали.
Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на 49/100 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .  
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.     Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зубань О.О. в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнають.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2  про розгляд даної справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв чи клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.     Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.  Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.12) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.04.2025 здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.13).
Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (а.с.14) його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_4 (а.с.14) матір`ю позивача зазначена ОСОБА_3 .
Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області від 02.09.2025 року (а.с.15-16) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що спадкодавиця ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Жуковською І.В. 15.02.2007 року, який зареєстровано в реєстрі за номером 7.
Відповідно до технічного паспорту (а.с.17-21) зазначається технічна характеристика житлового будинку з по господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 439 019,00 грн. (а.с.35).
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 28.09.2022 (а.с.25-28) визнано недійсним договір дарування від 05 грудня 1990 року, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар 49/100 (сорок дев`ять сотих) жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу Відділу архітектури та містобудування Вінницького району вінницької обалсті №14-па від 05.02.2024 (а.с.22) змінено поштову адресу обєкту нерухомог омайна – житлового будинку з будинок АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №473 від 02.04.2025 (а.с.33) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_6 , 1969 року народження; ОСОБА_1 , 1986 року народження; ОСОБА_7 , 1987 року народження; ОСОБА_8 , 2010 року народження; ОСОБА_9 , 2016 року народження.
Також судом досліджено спадкову справу №61/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с.47-56).
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права.  У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.           Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.         Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.    Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.        Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.   Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.   Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).    Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».      З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").             Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.      На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, 

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, який складається з житлового будинку літ «А», веранда «а», ганок, прибудова «а1», тераса «а2», веранда «а3», сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «В», погріб з шиєю «п/В, ш/п», сарай «В1», сарай «В2», вбиральня «Д», гараж «Е», огорожа №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4, ворота №5, хвіртка №6, криниця №7, в порядку спадкування за законом після своєї баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .         
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.               У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя : Желіховський В. М.