Головуючий І інстанції: Р.І. Молодецький

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 р. 	Справа № 440/1529/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 року по справі № 440/1529/26
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила:
-визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області №163750036005 від 19.11.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком 2 у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15).
Рішенням Полтавської окружного адміністративного суду від 30.04.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №163750036005 від 19.11.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи починаючи з 01.08.1989 по 04.06.1997, з 01.07.1997 по 31.10.2004, з 14.11.2004 по 29.09.2009 та з 01.02.2011 по 27.10.2025, з врахуванням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01.3-03/2320 від 03.11.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що пільговий стаж позивачки за списком №2 є недостатнім. Також зазначено, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки у зазначеному рішенні розглядалося питання щодо законності підвищення пенсійного віку для категорій працівників, що визначені у ст. 13 Закону України №1788, проте в даних правовідносинах питання стосується віку, необхідного для отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за віком.
Позивач не скористався своїм правом визначеним ст. 304 КАС України та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.11.2025 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою за призначенням пенсії за віком (Список 2).
Вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким прийнято рішення №163750036005 від 19.11.2025 про відмову в призначенні пенсії.
В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, згідно довідки №01.3-03/2320 від 03.11.2025, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, оскільки не зазначено Постанову КМ СРСР №10 від 26.01.1991, Постанову КМУ №162 від 11.03.1994 та Постанову КМУ №36 від 16.01.2003, чим порушено п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 18.11.2025 №383 (при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Крім того вище зазначена Довідка не відповідає Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 із змінами, а саме - відсутній підпис начальника відділу кадрів. 
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській № 163750036005 від 19.11.2025 року про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у спірний період працювала на посадах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до п. 5 Рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Згідно з п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36 визначено, що посада медичної сестри у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, за умови виконання робіт, пов`язаних із безпосереднім обслуговуванням хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, підлягає віднесенню до Списку № 2.
Судовим розглядом встановлено, що позивачу, на момент звернення із заявою про призначення пенсії виповнилося 54 роки, вона має страховий стаж з урахуванням кратності - 50 років 5 місяців 7 днів.
З записів трудової книжки позивача № НОМЕР_1 вбачається, що позивачка працювала з 01.08.1989 по 29.09.2009; з 01.10.2009 по 13.01.2011; з 01.02.2011 до 30.09.2025: з 01.08.1989 на посаді сестри медичної дитячого відділення, з 15.09.1989 переведено на посаду сестри медичної відділення реанімації та інтенсивної терапії, з 01.03.1993 переведено на посаду сестри медичної діагностичного відділення, з 01.12.2006 переведено на посаду сестри медичної приймального відділення, 29.09.2009 р. звільнено із займаної посади, з 01.02.2011 зараховано на посаду сестри медичної приймального відділення, з 01.07.2025 введено до облікового складу на посаду сестри медичної приймального відділення Центру надання стаціонарної допомоги хворим з інфекційними захворюваннями Комунального підприємства "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради", де працює по теперішній час. 
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у оскаржуваному рішенні зазначив, що до пільгового стажу особи не зараховано періоди роботи відповідно до довідки №01.3-03/2320 від 03.11.2025, оскільки довідка не відповідає Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 із змінами, а саме - відсутній підпис начальника відділу кадрів.
При дослідженні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01.3-03/2320 від 03.11.2025, встановлено, що вона містить підписи: Директора Комунального підприємства "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської області" В.Г. Печериця, Старшого інспектора з кадрів Комунального підприємства "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської області" І.Л. Демченко та головного бухгалтера Комунального підприємства "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської області" Н.В. Кузьменко.
А отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для відхилення довідки, складеної вказаними посадовими особами, оскільки відсутні підстави вважати, що такі посадові особи не уповноважені засвідчувати факти, які підтверджуються спірною довідкою. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана вище довідка підписана відповідальними посадовими особами підприємства та відповідає вимогам додатку №5 Постанови Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи відповідно до довідки №01.3-03/2320 від 03.11.2025, до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 року по справі № 440/1529/26 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   В.В. Катунов