ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/273/25  Номер провадження 22-ц/814/1490/26	Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Панченка О.О.
суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.
при секретарі Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Крєпкого С.І., повний текст судового рішення виготовлено – 20.11.2025
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про особу батька з актових записів про народження дітей,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У червні 2025 року  ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чубенко Ж.А. звернулася до суду із вказаним позовом.
В обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , який загинув під час бойового зіткнення з ворогом поблизу населеного пункту Рівнопіль Волноваського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною її померлого сина. 
Фактично шлюб між ними тривав у період з 27.02.2002 по 2006 рік, коли ОСОБА_2 залишила будинок у с.Покровська Багачка Лубенського району Полтавської області, де проживала разом однією сім`єю, та виїхала у невідомому напрямку.
Під час спільного проживання у шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 24.10.2011.
17 вересня 2012 року заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області визнано місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з їхнім батьком ОСОБА_3 в с.Покровська Багачка Лубенського району Полтавської області.
Під час звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 з приводу отримання виплат у зв`язку із загибеллю сина позивачу повідомили, що ОСОБА_3 має ще п`ятьох дітей – ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Позивач про цих дітей ніколи не чула, мала дуже гарні і близькі відносини з сином, який за життя ніколи не говорив, що у нього були відносини з відповідачем після 2006 року. 
Як пояснювала відповідач пізніше, вона народила дітей від іншого чоловіка, якого також звали " ОСОБА_13 ", після розірвання шлюбу у неї залишилося прізвище " ОСОБА_14 ", тому вона записала дітей на своє прізвище із зазначенням по батькові " ОСОБА_15 ".
У зв`язку з цим вона ніколи не говорила про їх існування ОСОБА_3 та його родині, не вимагала сплати аліментів на їх утримання.
Той факт, що ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 не є рідними внуками позивача, підтверджуються висновками лабораторії ТОВ "Генкод діагностик".
З огляду на викладене прохала виключити запис про ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька з актового запису про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про особу батька з актових записів про народження дітей задоволено частково.
Виключено запис про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_1 , як батька дитини:
- з актового запису №146 від 10 червня 2014 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
- з актового запису №178 від 14 червня 2016 року, складеного Миргородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавської області про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про  ОСОБА_3 як батька з актових записів про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 484,48 гривень судового збору.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Із рішенням суду першої інстанції не погодилася представник ОСОБА_1 – адвоката Чубенко Ж.А. та оскаржила його в апеляційному порядку. 
Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі. Зазначене підтведжується письмовою заявою ОСОБА_2 , яка долучена до матеріалів даної справи. 
Підстави для сумнівів достовірності цієї обставини та добровільності її визнання відповідачкою відсутні, відомостей про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права інших осіб, матеріали справи не містять. Інші учасники у справі не заперечували щодо заявлених позивачем вимог та визнаних відповідачкою обставин.
Таким чином, суд першої інстанції помилково не врахував тієї обставини, що відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі, не застосував норми процесуального права в частині відсутності обов`язку доказування обставин, які визнаються учасниками справи, та відмовив у задоволенні частини позовних вимог. 
Суд першої інстанції помилково виснував на підставі заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.09.2012 про те, що ОСОБА_3 за життя був обізнаний, що ОСОБА_2 народила дітей в період перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, він записаний батьком зазначених дітей, але своє батьківство не оспорював. 
Як слідує із вказаного вище рішення, позивач, ОСОБА_3 , зазначав, що від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Також судом встановлено, що у ОСОБА_3 , не склалося спільне життя із відовідачем, ОСОБА_2 , восени 2007 року вона покинула сім`ю, забрала дітей і вибула у невідомому напрямку. 
Уже пізніше ОСОБА_3 дізнався, що: “вона ( ОСОБА_2 ) проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Від цього шлюбу має ще трьох дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .” 
Вважає, що встановлені даним судовим рішенням обставини свідчать про те, що за життя ОСОБА_3 визнавав біологічно своїми лише двох дітей, вважав, що інші діти народжені від чоловіка, з яким проживала його колишня дружина ОСОБА_2 . 
Враховуючи, що з 2007 року ОСОБА_2 залишила ОСОБА_3 та виїхала у невідомому напрямку, останній не знав і не міг знати, що був записаний батьком дітей. 
До позовної заяви позивачем, як на підтвердження заявлених позовних вимог, було долучено результати лабораторних аналізів ТОВ "Генкод Діагностик", відповідно до яких позивач ОСОБА_1 не може бути біологічною бабусею ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.45-49). 
Дані результати суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки на переконання суду дослідження не мають доказового значення при розгляді справи, вони виконувалися виключно для особистої інформації, зразки ДНК не були взяті відповідно до встановленої юридичної процедури для надання результатів аналізу до судових інтанцій, ТОВ "Генкод Діагностик" не несе ніякої відповідальності за походження та/або транспортування до моменту, як вони потрапили в лабораторію, про що вказано у самому дослідженні. 
Також судом не взяті до уваги письмові пояснення мешканців с. Покровська Багачка Лубенського району Полтавської області (а.с.36-39), оскільки порядок допиту свідків в судовому засіданні чітко визначений ст.230 ЦПК України і не передбачає дослідження їх письмових показань.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з`явилися.
09.06.2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Чубенко Ж.А. надала Полтавському апеляційному суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначала що зайнята у іншому судовому засіданні у Хорольському районному суді Полтавської області, кримінальна справа № 548/903/25, призначена на 09.06.2026 о 10:45 год.
До поданого клопотання про відкладення будь-яких доказів вище вказаних обставин долучено не було.
Вирішуючи зазначене клопотання колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18).
Оскільки поважність причин неявки представника позивача та власне позивача судом апеляційної інстанції не встановлена, як не встановлено і неможливість розгляду справи за відсутності учасників справи, сторона позивача реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів та подала їх до суду, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції та можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи (подібна правова позиція викладена в поставові Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі 520/5386/15-ц).
З огляду на викладене у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи необхідно відмовити.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи 
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час бойового зіткнення поблизу населеного пункту Рівнопіль Волноваського району Донецької області (а.с.17-20).
ІНФОРМАЦІЯ_12 народився ОСОБА_4 , про що 14 серпня 2003 року складено відповідний актовий запис №04 виконкомом Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.21).
ІНФОРМАЦІЯ_13 народилася ОСОБА_5 , про що 14 березня 2005 року складено відповідний актовий запис №03 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.21).
ІНФОРМАЦІЯ_14 народився ОСОБА_16 , про що 01 липня 2008 року складено відповідний актовий запис №232 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.40).
Підстава запису відомостей про батька – свідоцтво про шлюб, а/з №6 від 27.12.2002, складений Березівською сільською радою Лубенського району Полтавської області(а.с.209 зворотній бік).
ІНФОРМАЦІЯ_15 народилася ОСОБА_9 , про що 26 січня 2010 року складено відповідний актовий запис №29 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.41).
Підстава запису відомостей про батька – свідоцтво про шлюб, а/з №6 від 27.12.2002, складений Березівською сільською радою Лубенського району Полтавської області(а.с.210).
ІНФОРМАЦІЯ_16 народився ОСОБА_17 , про що 22 вересня 2011 року складено відповідний актовий запис №272 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.42).
Підстава запису відомостей про батька – свідоцтво про шлюб, а/з №6 від 27.12.2002, складений Березівською сільською радою Лубенського району Полтавської області (а.с.181).
ІНФОРМАЦІЯ_17 народилася ОСОБА_11 , про що 10 червня 2014 року складено відповідний актовий запис №146 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.43).
Підстава запису відомостей про батька – свідоцтво про шлюб, а/з №6 від 27.12.2002, складений Березівською сільською радою Лубенського району Полтавської області (а.с.179).
ІНФОРМАЦІЯ_18 народилася ОСОБА_18 , про що 14 червня 2016 року складено відповідний актовий запис №178 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.
Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.43).
Підстава запису відомостей про батька – свідоцтво про шлюб, а/з №6 від 27.12.2002, складений Березівською сільською радою Лубенського району Полтавської області(а.с.180).
24 жовтня 2011 року заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили 04.11.2011, шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано (а.с.29-30).
Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17.09.2012, яке набрало законної сили 09.10.2012, визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з їхнім батьком ОСОБА_3 в с.П.Багачка Хорольського району Полтавської області.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для задоволення позову в частині виключення запису про ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відповідно до ч.3 ст. 137 СК України не вбачається.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанцій, виходячи з наступного.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно з ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:
1) за заявою матері та батька дитини;
2) за рішенням суду.
За приписами ч.ч.3,4 ст.137 СК України якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.
До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Тлумачення статті 137 СК України, з урахуванням розумності свідчить, що вказана норма визначає випадки, за яких батьківство особи може бути оспорено після смерті особи, яка записана батьком дитини;
перший випадок стосується випадку, коли чоловік ще під час вагітності жінки подав нотаріусу заяву про невизнання свого батьківства. У такому разі після смерті чоловіка оспорити батьківство можуть його спадкоємці (частина перша статті 137 СК України);
другий випадок охоплює ситуацію коли чоловік за життя подав позов до суду про виключення запису про нього як батька дитини. У цьому разі його спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 55 ЦПК про процесуальне правонаступництво (частина друга статті 137 СК України);
третій випадок оспорювання батьківства стосується випадків, коли через поважні причини чоловік не знав про те, що записаний батьком дитини, і помер.
Однак на відміну від перших двох випадків можливість оспорити батьківство належить лише таким його спадкоємцям як дружина, батьки та діти (частина третя статті 137 СК України).
Можуть існувати випадки, коли чоловік, який записаний батьком після своєї смерті, помер до народження дитини і не знав або не міг знати про вагітність жінки, з якою такий чоловік перебував у шлюбі (зокрема, подружжя не підтримує шлюбних відносин; не проживає разом, однак продовжує перебувати у шлюбі; роз`єднання подружжя через поважні причини, зумовлені повномасштабним вторгненням російських військ в Україну; перебування жінки на ранній стадії вагітності під час смерті чоловіка, який в силу природних причин не може подати відповідну заяву до нотаріуса про невизнання свого батьківства тощо). У подібних випадках у спадкоємців чоловіка, який записаний батьком дитини після його смерті, виникає спір про те, чи є чоловік батьком новонародженої дитини. Позбавлення спадкоємців права оспорювати батьківство чоловіка, який записаний батьком дитини, що народилась вже після смерті такої особи, суперечить принципу розумності та справедливості.
Зазначені висновки містяться в постанові Верховного суду у справі №461/3122/19 від 31 липня 2023 року.
Визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем.
Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19.
Колегія суддів зазначає, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17.09.2012 встановлено, що ОСОБА_3 за життя був обізнаний, що ОСОБА_2 народила дітей в період перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, він записаний батьком зазначених дітей, але своє батьківство не оспорював.
Обставини, які б свідчили, що ОСОБА_3 через поважні причини не знав про те, що записаний батьком зазначених дітей, відсутні.
З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для виключення запису про ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відсутні.
Щодо результатів лабораторних аналізів ТОВ «Генко Діагностик» відповідно до яких позивач ОСОБА_1 не може бути біологічною бабусею ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 колегія суддів зазначає слідуюче.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною "повагою" до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (справа "Мікулич проти Хорватії" та справа "С. Х. та інші проти Австрії"). Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (справа "Келін та інші проти Румунії" № 25057/11).
У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року в справі "Яггі проти Швейцарії", ЄСПЛ постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника. При цьому Суд зазначив, що людина, яка намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності.
У контексті застосування термінів для порушення провадження щодо батьківства Суд визнавав, що інтерес ймовірного батька в захисті від скарг щодо фактів, які виникли багато років тому, не можна відхилити, і, на додаток до цього конфлікту інтересів між передбачуваним батьком і дитиною, можуть з`явитися інші інтереси, як-от інтереси третіх осіб, особливо родини ймовірного батька, та загальний інтерес правової визначеності (справа "Лааксо проти Фінляндії" № 7361/05, § 46, 15 січня 2013 року; справа "Константінідіс проти Греції" № 58809/09, § 52, 3 квітня 2014 року).
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "Калачова проти російської федерації" (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
Колегія суддів зауважує, що саме висновок судової молекулярно-генетичної експертизи відіграє ключову, а в багатьох випадках - вирішальну роль у встановленні факту батьківства.
В постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 478/690/18 зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
З матеріалів справи вбачається, що позивач чи її представник про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи клопотання у суді першої так як і до суду апеляційної інстанції не заявляли.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чубенко Жанни Анатоліївнислід залишити без задоволення, а рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2025 року без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни про відкладення розгляду справи – відмовити.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни залишити без задоволення.
Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 червня 2026 року.

Головуючий     О.О. Панченко

Судді        Т.В. Одринська

В.П. Пікуль