Суддя Попова В. О.
Справа № 644/1545/26 
Провадження № 2/644/2581/26

15.06.2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Попової В.О.,
за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Закоморної Л.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Харкова в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про стягнення заборгованості 

у с т а н о в и в :
Позивач в особі представника Борисенко І.А., яка діє на підставі довіреності, звернувся до Індустріального районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з вищевказаним позовом.
На обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова», КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З 01.12.2021 на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» 31.10.2021. З 01.07.2022 набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внітрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та іншої власності, які також опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» 01.06.2022. Зазначеними індивідуальними договорами та публічними договорами визначено порядок укладення договорів, надання/отримання послуг КП «Харківські теплові мережі», нарахування, оплата та інші суттєві умови правовідносин. Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води. Відповідачам щомісячно направлялись рахунки на оплату наданих послуг. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.01.2026 у розмірі 65 728 грн 14 коп., з якої: 57 479 грн 35 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 31.12.2025, 1 264 грн 20 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 4 326 грн 17 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.10.2013 по 31.12.2025, 732 грн 72 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 1 453 грн 20 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, 472 грн 50 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань позивачем було нараховано 3% річних у сумі 598 грн 46 коп. та інфляційні втрати у сумі 1 574 грн 43 коп.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 23 лютого 2026 року позовну заяву прийнято, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
20 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Борисенко І.А. надійшли додаткові пояснення по справі на підставі ч. 5 ст. 174 ЦПК України, в яких зокрема зазначено, що лічильник обліку гарячої води в квартирі АДРЕСА_2 встановлений, тому нарахування за постачання гарячої води відбувається за показниками лічильника. Особовий рахунок за вказаною адресою оформлений на ОСОБА_1 . З будь якими заявами щодо нарахованих платежів відповідачі до КП «Харківські теплові мережі» не звертались. Щодо застосування позовної давності посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 № 392, від 22 липня 2020 № 641, від 9 грудня 2020 № 1236, п. 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та зазначає, що період заборгованості з 12 березня 2017 року не виходить за строки позовної давності. Крім того посилається, що Законом України від 15.03.2022 № 2120-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,681, 728, 786,1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначає, що інфляційні втрати та 3% річних нараховані відповідачам до 24.02.2022. Вказує, що у разі застосування судом строків позовної давності, солідарна заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання за період з 12.03.2017 по 31.12.2025 складатиме : заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 45 052 грн 84 коп. Решта позовних вимог залишається без змін та підтримується позивачем у повному обсязі. Також надано копію розрахунку заборгованості (а.с. 43-44, 47-48).
29 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Борисенко І.А. на підставі ст. 49 ЦПК України надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно яких просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 у розмірі 436 грн 55 коп. (а.с. 49).
06 травня 2026 року через канцелярію суду від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли відзиви на позовну заяву (вх. № 18047/26Вх та вх. 18157/26Вх). У відзивах на позовну заяву відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у них. Зокрема зазначають, що вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 12 березня 2017 року по 31.12.2025 заявлена позивачем із пропуском строків позовної давності. Щодо стягнення солідарно з відповідачів 1 264.20 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025 заперечують посилаючись на те, що відсутній відповідний Індивідуальний договір. Щодо стягнення солідарно 732.72 грн за період з 01.06.2022 по 31.12.2025 за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води, 1 453.20 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, 472.50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, заперечують, посилаючись на те, що 28.11.2025 звертались до позивача із заявою про надання алгоритму розрахунку боргів, але отримали відповідь, в якій відсутній алгоритм розрахунку. Також заперечують щодо вимоги стягнення солідарно з них інфляційних втрат в сумі 1 574.43 грн та 3% річних в сумі 598.46 грн, посилаючись на практику Верховного суду та зазначають, що позивачем не вказано за які періоди вони нараховані. Також просять поновити строк на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 52-53, 58-59). 
Інших заяв, клопотань тощо до суду не надходило.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представника – адвокат Закоморна К.О. просили відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи доводи, аналогічно викладеному у відзивах. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у відзиві (а.с. 70).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Враховуючи викладене, для реалізації сторонами їх прав, а також для всебічного та об`єктивного розгляду справи судом визнано поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновлено стороні відповідачів процесуальний строк для подачі відзиву. 
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 05.02.2026, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Будинок АДРЕСА_3 є багатоквартирним, з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач - КП «Харківські теплові мережі».
Відповідач ОСОБА_1 є власницею вказаної квартири, що підтверджено нею в судовому засіданні. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання», теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 2189-VІІІ від 09.11.2017, житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно вимог п. 5.ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VІІІ від 09.11.2017, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 20.12.2006 № 1186 визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води. Вказане рішення було прийнято Виконавчим комітетом Харківської міської ради з метою забезпечення безперебійної експлуатації енергетичного обладнання та споруд, підвищення надання якості послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, згідно Закону України «Про захист прав споживачів».
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м.Харкова КП «ХТМ» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання – протягом року.
З 01 грудня 2021 року на підставі ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії на індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «ХТМ» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua від 31.10.2021 року.
Відповідно до п.4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.
Відповідно до п.51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.
Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія-товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі- продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
За Правилами користування теплової енергії від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової енергіє є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, або юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно договору.
КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182.
За приписами ч. 5 ст. 13 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
У період з березня 2007 року по червень 2022 року КП «ХТМ» здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс».
З 01.07.2022 набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «ХТМ» в мережі Інтернет за адресою: www.hts.kharkov.ua 01.06.2022 (далі - Публічні договори).
Зазначені договори укладені з урахуванням ст.ст. 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору.
Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором.
Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п. 13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п. 14). Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п. 15).
Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін (п. 31).
Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто факт отримання послуг.
Разом з тим недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань.
У відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежів, доданої до матеріалів справи, зазначено тарифи на опалення/гарячу воду, що застосовувались у певний період, опалювальна площа квартири, кількість зареєстрованих в квартирі осіб, нараховані суми та сплачені споживачами кошти.
Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно із преамбулою Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 01 травня 2019 року), встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Стаття 543 ЦК України передбачає, що в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог (вх.№16961/26 від 29.04.2026), відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, відомості про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , обліковується борг, а саме: 57 479 грн 35 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 31.12.2025, 1 264 грн 20 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 436 грн 55 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023, 732 грн 72 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 1 453 грн 20 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, 472 грн 50 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025 (а.с. 21, 22, 47-48).
Відповідачі вказані розрахунки не оскаржили, проте заперечують про стягнення заборгованості у зв`язку з пропущенням позивачем строків позовної давності, відсутність індивідуального договору та незрозумілості алгоритму нарахування.
Досліджуючи вимоги позивача та доводи сторони відповідачів в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України)
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Положеннями ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Отже, оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі №910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі 947/8885/21.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 карантин на всій території України був скасовано з 01 липня 2023 року. 
Згідно п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав законної сили з 30.01.2024, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі.
Законом від 14.05.2025 № 4434 – IV «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» виключений пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Зазначений закон набув чинності 04 вересня 2025 року.
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Представником відповідача – адвокатом Закоморною Л.О. в судовому засіданні заявлено про застосування строків позовної давності.
Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою до суду є 18 лютого 2026 року. 
Позивач просить стягнути заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 31.12.2025, тобто більш ніж за 3 роки. 
Враховуючи викладене вище, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01 жовтня 2013 року по 02 квітня 2017 року позивачем пропущено.
Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу, заборгованість в межах позовної давності складає: за послуги централізованого опалення за період з 02.04.2017 по 31.12.2025 – 44 416 грн 89 коп., за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 – 436 грн 55 коп. (а.с. 47-48); згідно відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії заборгованість за період з 01.06.2022 по 31.12.2025 за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання - 1 264 грн 20 коп., за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води в розмірі 732 грн 72 коп. (а.с. 21); згідно відомості про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025 за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання складає у розмірі 1 453 грн 20 коп., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період складає в розмірі 472 грн 50 коп. (а.с. 22).
Доводи сторони відповідачів щодо відсутності їх обов`язку сплачувати за послуги, оскільки відсутній відповідний індивідуальний договір, суд вважає безпідставними, оскільки відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачами.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Досліджуючи вимоги позивача та заперечення сторони відповідачів в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.
У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем заявлені вимоги про стягнення індексу інфляції за час прострочення в розмірі – 1 574 грн 43 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі – 598 грн 46 коп., нараховані за період з 01.03.2019 по 01.11.2021.
За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зазначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України установив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річних нараховані відповідачам за період з 01.03.2019 по 01.11.2021, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022.
Відповідачами контррозрахунок нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних не надано.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.
Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.
Таким чином, суд, встановив, що відповідачі є споживачами комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , за комунальні послуги , які надає позивач, в повному обсязі не сплачують, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказані послуги, тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в загальному розмірі 50 948 грн 95 коп., з яких: 44 416 грн 89 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 02.04.2017 по 31.12.2025, 1 264 грн 20 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 436 грн 55 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023, 732 грн 72 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 1 453 грн 20 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, 472 грн 50 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025; інфляційні втрати у розмірі 1 574 грн 43 коп., 3 % річних у розмірі 598 грн 46 коп., нараховані за період з 01.03.2019 по 01.11.2021.
В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 247 від 14.01.2026 під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн 40 коп., що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3328 грн 00 коп. (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»).
Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в рівних частинах понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 119 грн 10 коп. (50 948 грн 95 коп./64 011 грн 41 коп.*2 662 грн 40 коп.).
Частиною першою ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат пов`язаних з надсиланням відповідачам копії позовної заяви з додатками. На підтвердження зазначених витрат представником позивача надано квитанції АТ «Укрпошта» на загальну суму 292 грн 00 коп., що також підлягає задоволенню та стягненню з відповідачів в рівних частинах.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» заборгованість у розмірі 50 948 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 95 коп., з яких: 44 416 грн 89 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 02.04.2017 по 31.12.2025, 1 264 грн 20 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 436 грн 55 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.09.2023, 732 грн 72 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2025, 1 453 грн 20 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, 472 грн 50 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2025, інфляційні втрати у розмірі 1 574 грн 43 коп., 3 % річних у розмірі 598 грн 46 коп.
В інший частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» суму сплаченого судового збору 2 119 (дві тисячі сто дев`ятнадцять) грн 10 коп. – по 1 059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн 55 коп. з кожного та судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 292 (двісті дев`яносто дві) грн 00 коп. - по 146 (сто сорок шість) грн 00 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут», код ЄДРПОУ 45929670, місцезнаходження: просп. Ювілейний, буд. 28-А, м. Харків, 61038; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Рішення складено 15.06.2026.

Суддя В.О. Попова