ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 м.Дніпро Справа № 904/5717/25 (904/6939/25) 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач),
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром", м. Дніпро  про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу
за результатами розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026, повний текст складено 06.03.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026, повний текст складено 10.04.2026 (суддя Соловйова А.Є.)
у справі № 904/5717/25 (904/6939/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м. Київ 
про стягнення грошових коштів в сумі 732 502,53 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі №904/5717/25(904/6939/25) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 9, офіс 3, ЄДРПОУ 40873173) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, буд. 44, код ЄДРПОУ 42795490) про стягнення грошових коштів в сумі 732502,53 грн задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" 642 375,60 грн - банківської гарантії, 80 568,21 грн - заборгованості за простроченими процентами за кредитом, 642,38 грн – заборгованості за простроченою комісією за Договором, 4 458,47 грн – судових витрат у справі №904/3000/23, 8 736,53 грн - судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" 29 000,00 грн - витрат на правничу допомогу.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2026 у справі №904/5717/25 (904/6939/25) апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 залишено без задоволення. Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" за подання апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення суду покладено на заявника апеляційної скарги.
05.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" надійшла заява, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2026 для розгляду заяви визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьова Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюк С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.05.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" про розподіл судових витрат, запропоновано учасникам справи протягом 5 днів з дати отримання ухвали надати заперечення щодо заяви відповідача.
Від позивача, за допомогою системи "Електронний суд" 11.05.2026 надійшли заперечення на заяву, в яких він просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. У разі задоволення заяви про розподіл судових витрат просить зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на 99%.
Заперечення обґрунтовані тим, що ця справа не є складною і не потребувала значних витрат часу для підготовки документів чи представництва в суді. Заявлений Позивачем час на складання відзивів (8,5 год. на загальну суму 17 000 грн) вважається надто тривалим і таким, що не відповідає принципу розумності. Вартість участі в одному судовому засіданні (4 000 грн) вказана без урахування реально витраченого адвокатом часу. Правова позиція Позивача вже була сформована під час розгляду інших подібних справ між тими ж сторонами, тому написання документів не вимагало значного обсягу нової юридичної роботи. У матеріалах справи відсутні докази здійснення оплати Позивачем заявлених витрат у розмірі 21 000 грн. Позивач не надав доказів реальності надання допомоги саме тим адвокатом, який зазначений у документах. 
Відповідач наголошує, що спір виник внаслідок неправильних дій самого Позивача (неналежне виконання договірних зобов`язань щодо строків поставки товару). Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України, у такому разі суд може покласти судові витрати на таку сторону незалежно від результатів рішення.
ТОВ «Оператор ГТС України» є підприємством критичної інфраструктури, що забезпечує енергетичну безпеку держави. Підприємство зазнало збитків через збройну агресію РФ та має дебіторську заборгованість понад 39 млрд грн. Стягнення надмірних сум негативно вплине на можливість обслуговування газотранспортної системи, що зачіпає інтереси держави та населення. 
Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Апеляційний суд дослідив матеріали справи, проаналізував заяву про ухвалення додаткової постанови та заперечення позивача, та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви частково, виходячи з такого.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Заявником у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. 
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з врахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у Постанові від 08.12.2022 у справі №910/16564/21) відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПКУкраїни);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Отже, за змістом статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження понесення позивачем у суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу у вказаному вище розмірі заявником долучено до матеріалів справи копії: договору про надання правничої допомоги №188 від 03.12.2025; додаткової угоди №2; угоди про співробітництво у сфері надання правничої допомоги №І 19.01/26 від 19.01.2026; акту приймання-передачі наданих послуг №2/Д2 від 28.04.2026; детального опису робіт (надання послуг) №2/Д2 від 28.04.2026.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з частинами 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Колегія суддів зауважує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий висновок міститься в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У той же час, критерії реальності та розумності застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України”, від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 у справі № 906/432/19 наголосив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Матеріалами справи підтверджується, що 03.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРНІКЕЛЬХРОМ” та Адвокатським бюро "Киселиці Івана Юрійовича" було укладено договір про надання правничої допомоги № 188.
Згідно з п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених даним Договором та Додатковими угодами до нього.
Згідно з п. 1.2 Правового договору безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює керуючий Бюро - адвокат Киселиця Іван Юрійович, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.02.2019 серія ДП № 4165, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 25.02.2019 № 112 (далі – Адвокат). Підписанням цього Договору Клієнт надає свою згоду Бюро на залучення інших адвокатів (адвокатських бюро, об`єднань) для виконання доручення Клієнта.
05.12.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду до Правового договору від 05.12.2025, відповідно до п. 1 якої Сторони підтверджують, що Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати йому правничу допомогу стосовно стягнення грошових коштів з позивачів Клієнта в межах судового розгляду справи № 904/5717/25, що розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області (про банкрутство Клієнта).
Положеннями п. 2 Додаткової угоди до Правового договору від 05.12.2025 № 2 з позивачем було погоджено, що Клієнт надає свою згоду на залучення адвоката Адвокатського об`єднання “АРМІС” до участі у судовій справі №904/5717/25, в якості представника Клієнта. При цьому оплату за відповідні послуги Клієнт здійснює безпосередньо на рахунки Бюро за вартістю, що погоджується в даній Угоді. Відносини між Бюро та Адвокатським об`єднанням “АРМІС” вирішуються за окремою домовленістю між ними.
Керуючись п. 1.2 Правового договору та п. 2 Додаткової угоди до нього 19.01.2026 між Бюро та Адвокатським об`єднанням “АРМІС” було укладено Угоду про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 19.01.2026 № І 19.01/26, в п. 1 якої погоджено, що: “Підписанням даної Угоди Сторони підтверджують, що Бюро доручає, а Об`єднання приймає на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати Товариству з обмеженою відповідальністю “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРНІКЕЛЬХРОМ” (далі – Клієнт) правничу допомогу стосовно стягнення грошових коштів з позивачів останнього в межах судового розгляду справи № 904/5717/25, що розглядається в Господарському суді Дніпропетровської області (про банкрутство Клієнта).
Об`єднання бере на себе обов`язок за необхідності представляти інтереси Клієнта у судових засіданнях по справі № 904/5717/25 (стосовно стягнення заборгованості з позивачів Клієнта), а інші послуги повинні надаватись виключно Бюро або за окремою письмовою домовленістю між Клієнтом та Об`єднанням. Бюро підтверджує, що ним було отримано письмову згоду Клієнта на представлення інтересів останнього адвокатом Об`єднання”.
Згідно з п. 3 Додаткової угоди від 05.12.2025 № 2 Сторони погодили, що орієнтована вартість правової допомоги за даною угодою складає 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч грн 00 коп.), яка може бути збільшена або зменшена залежно від обсягу та складності наданих Бюро послуг. Остаточне визначення вартості наданих Клієнту послуг визначається Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Сторони погодили, що мінімальна вартість послуг по даній Угоді, що надаються Бюро Клієнту складає:
1. Підготовка (складення) 1 (однієї) позовної заяви в інтересах Клієнта - 10 000,00 грн.
2. Підготовка (складення) 1 (одного) клопотання (заяви) в інтересах Клієнта від 3 000,00 грн.
Підготовка (складення) 1 (однієї) відповіді на відзив в інтересах Клієнта 7 000,00 грн.
Підготовка (складення) будь-якого іншого процесуального документу в інтересах Клієнта (пояснення, заперечення тощо) від 6 000,00 грн.
Представництво інтересів Клієнта в 1 (одному) судовому засіданні у випадку, якщо судовий розгляд справи відбувся за участі адвоката Бюро (в тому числі, в режимі відеоконференції) 4 000,00 грн. 
28.04.2026 між Позивачем та Бюро було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг від 28.04.2026 № 2/Д2, в якому зазначено, що на виконання умов Додаткової угоди № 2 по Договору про надання правничої допомоги від 03.12.2025 № 188 в період з 10.03.2026 по 28.04.2026 Бюро надало, а Клієнт отримав наступні послуги (правничу допомогу) в межах судового спору про стягнення заборгованості з ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в розмірі 732 502,53 грн., а саме:
- підготовка (складення) Відзиву стосовно Апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) до Центрального апеляційного господарського суду;
- підготовка (складення) Відзиву стосовно Апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі №904/5717/25 (904/6939/25) до Центрального апеляційного господарського суду;
- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 28.04.2026 по справі № 904/5717/25 (904/6939/25) в Центральному апеляційному господарському суді. 
Вартість наданих послуг (правничої допомоги) Бюро, які вказані в даному Акті склала 21 000,00 грн. без ПДВ. 
Також, між Позивачем та Бюро було підписано Детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.04.2026 № 2/Д2, в якому сторонами було зафіксовано витрачений час на надання відповідних послуг, а саме:
- підготовка (складення) Відзиву стосовно Апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/5717/25 (904/6939/25) до Центрального апеляційного господарського суду - 5 год - 10 000,00 грн;
- підготовка (складення) Відзиву стосовно Апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 у справі №904/5717/25 (904/6939/25) до Центрального апеляційного господарського суду - 3,5 год, 7 000,00 грн;
- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 28.04.2026 по справі № 904/5717/25 (904/6939/25) в Центральному апеляційному господарському суді - 4 000,00 грн. 
У той же час суд враховує висновки Європейського суду з прав людини викладені у рішенні від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії", згідно з якими відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Оцінюючи суму судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості, колегія суддів зазначає таке.
Фактично за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду від 17.02.2026 було визначено суму витрат на правову допомогу у сумі 10 000 грн та витрачено часу 5 год. За підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 01.04.2026 було визначено суму витрат на правову допомогу у сумі 7 000 грн та витрачено часу 3,5 год. Колегія суддів вказує про те, що такий розмір витрат не відповідає критеріям розумності. 
На переконання колегії суддів, підготовка відзивів на апеляційні скарги не вимагала такого значного обсягу юридичної роботи, як про це зазначено у актах наданих послуг з точки зору витрат часу, враховуючи, що основний обсяг робіт був виконаний під час розгляду справи судом першої інстанції, а позиція сторін у процесі розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції не змінювалася.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши наведені у заяві відповідача про ухвалення додаткової постанови обставини, надані заявником докази в їх сукупності, враховуючи загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та реальності судових витрат, колегія суддів вважає, що заявлені відповідачем до стягнення витрати на правничу допомогу є завищеними.
Отже, оцінюючи обсяг наданої адвокатом під час апеляційного перегляду справи правничої допомоги та її вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд доходить висновку, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на позивача повністю, та з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також незмінності правової позиції сторін під час апеляційного перегляду справи, справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000 грн.
З підстав наведеного та керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" про розподіл витрат на правничу допомогу у справі №904/5717/25 (904/6939/25) - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, буд. 44, код ЄДРПОУ 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ" (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 9, офіс 3, ЄДРПОУ 40873173) 10 000,00 грн - витрати на правничу допомогу.
В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "УКРНІКЕЛЬХРОМ - відмовити.
Видачу наказу на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення - 13.05.2026. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко